УХВАЛА
30 червня 2025 року 
м. Київ
справа № 442/172/25
провадження № 51-2381ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь                            у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 , 
встановив:
До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку                             на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України                (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом                          касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про                   кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Прокурор у своїй касаційній скарзі хоча і посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягало у порушенні права на захист ОСОБА_5 , яка, за твердженням скаржника, перебувала під вартою, а апеляційний суд направляв кореспонденцію за домашньою адресою. Водночас касатор не зазначає чи було засуджену належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання та чи була її участь обов`язковою під час апеляційного розгляду.
Указані вище обставини не дають можливості Верховному Суду встановити позицію скаржника щодо меж касаційного розгляду, тобто у чому конкретно полягає істотне порушення норм КПК, та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
З огляду на те, що касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3