Дата документу 16.07.2025 Справа № 317/4081/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №317/4081/24                                          Головуючий у 1 інстанції Нікітін В.В.
Провадження № 22-ц/807/1427/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
16 липня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Подліяновї Г.С.,
Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2  на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» в особі Запорізького району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2024 року ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» зверулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, який обґрунтовано наступним.
З 01 січня 2019 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електроенергії на території області. Також, на виконання вимог законодавства, позивачем на власному офіційному веб-сайті розміщено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та заяву-приєднання до цього договору.
Укладення споживачами договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії шляхом підписання відповідної заяви-приєднання регламентоване приписами статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі за текстом - ПРРЕЕ).
04 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Вказаний договір для сторін діє з 01 січня 2019 року.
Актом від 16.09.2022 енергопостачальником було припинено постачання електричної енергії на об`єкт споживання ОСОБА_1 – механічну майстерню за адресою: АДРЕСА_1 .
25 жовтня 2023 року представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» було виявлено порушення відповідачем ОСОБА_1 пункту 5.5.5 та підпункту 5 пункту 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме – самовільне підключення електроустановки до електричної мережі без порушення схеми обліку після її відключення.
В цей же день працівниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» у відповідності до ПРРЕЕ був складений акт про порушення, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
Після складання акту енергопостачальником двічі проводились засідання комісії з належним та своєчасним повідомленням щодо часу та дат цих засідань. Але ОСОБА_1 на засідання комісії двічі не з`явився. За результатами розгляду акту про порушення комісією було прийняте рішення, яке оформлене протоколом № 269 від 06.12.2023. Цим рішенням комісія визнала наявність порушення з боку споживача ОСОБА_1 вимог ПРРЕЕ та розраховано вартість необлікованої електричної енергії – 522 851,08 гривень.
Просили стягнути з ОСОБА_1 вартість необлікованої електричної енергії – 522 851,08 гривень та судові витрати.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року позовні вимоги ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 522 851 гривню 08 копійок вартості необлікованої електричної енергії.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» 7 842 гривні 77 копійок судового збору.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, відповідач ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не доведений факт втручання споживача у роботу приладу обліку, що виключає покладення на нього відповідальності, передбаченої Правилами користування електричною енергією для населення; окрім цього, зазначають про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
03 липня 2025 року від АТ «Запоріжжяоблаенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повною мірою.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. 
Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими, розрахунок загального обсягу спожитої електроенергії в обсязі щодобового споживання є належним, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У справі "Беллет проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії").
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
ЄСПЛ розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно з п. 1.1.2 ПРРЕЕ, об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. 
Згідно з п. 2.1.3 ПРРЕЕ, споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна таких об`єктів; пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку; створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду (контролю); порушення правил охорони електроенергетики; дії, що перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки.
Встановлено та підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 від 14.03.2005, відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в: механічна майстерня літ. А; вбиральня літ. Б; тракторний цех літ. В та майстерня літ. Г. Вказане право зареєстроване Запорізьким міжміським БТІ 23.03.2005.
З заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 04 грудня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 підписанням цієї заяви приєднався з 01 січня 2019 року до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», текст якого розміщений на сайті ПАТ «Запоріжжяобленерго». Текст вказаного публічного договору доданий до матеріалів позовної заяви та досліджений судом.
Вказана заява-приєднання, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , стосується постачання електричної енергії на належну відповідачу механічну майстерню. При цьому споживач вказаною заявою-приєднанням зазначив, що приєднується до публічного договору на умовах договору № 709 від 22.01.2008.
Пунктом 12.9 публічного договору встановлено, що Додаток № 5 попереднього договору (в даному випадку – Договору № 709 від 22.01.2028) вважати Додатком № 3 «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії».
Згідно додатку № 5 до Договору № 709 від 22.01.2008, яким, окрім іншого, визначено дозволену потужність (30 кВт), кількість годин роботи на добу (24).
Згідно Акту про припинення повністю або частково постачання (розподілу) електричної енергії за зверненням Елекропостачальника від 16 вересня 2022 року на об`єкт споживача ОСОБА_1 було припинене енергопостачання та здійснено опломбування ввідних автоматів.
У відповідності до приписів статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.
Пунктом 5.5.5. ПРРЕЕ визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати її безоблікового використання (підпункт 20).
Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.
Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.
Актом про порушення № 10013105 від 25.10.2023 встановлено, що при перевірці належного ОСОБА_1 нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виявлене самовільне підключення електроустановок до електричної енергії без порушення схеми обліку після її відключення – відсутня пломба на ввідному автоматі, що встановлювалась за актом про припинення постачання електричної енергії від 16 вересня 2022 року.
В акті наведено технічні характеристики обладнання, наведено схему електроустановок споживача з зазначенням точки самовільного підключення (розташування знятої пломби) тощо. Акт підписаний ОСОБА_1 без зауважень. До акту додані фототаблиці.
Згідно з п. 8.2.6. ПРРЕЕ на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Протоколом комісії з розгляду актів про виявлення порушення ПРРЕЕ № 259 від 06.12.2023 року прийняте рішення про здійснення розрахунку необлікованої електроенергії по акту про порушення від 25.10.2023 на підставі пп. 5 п. 8.4.8; абз. 1 п. 8.4.10 глави 8.4 ПРРЕЕ.
Як встановлено в пп. 5 п. 8.4.2 ПРРЕЕ, в разі самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.
В даній справі позивач, виявивши самовільне підключення споживачем енергопостачання належного йому об`єкту шляхом зняття пломби з ввідного автомата, мав законні підстави для складання відповідного акту про порушення та для здійснення нарахування вартості необлікованої електроенергії.
Відповідно до п. 8.4.10 ПРРЕЕ у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпункті 5 п. 8.4.2, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу розраховується за формулою 4. Вказана формула визначає величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (Wдоб) множенням між собою потужності електроустановок споживача (P), часу тривалості роботи обладнання протягом доби (tдоб) та коефіцієнту використання струмоприймачів (Кв).
В контексті даної справи потужність електроустановок споживача (Р) визначена договірним способом (Додаток № 5 до Договору № 709 від 22.01.2008) і становить 30 кВт. Час роботи обладнання протягом доби також встановлений вказаним додатком і становить 24 години.
Як зазначив суд першої інстанцї, добова величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії в даній справі становить: 30 кВт * 24 год. * 0,6 = 432 кВт.год, що відповідає наданому позивачем розрахунку.
Підпунктом 5 п. 8.4.8 ПРРЕЕ встановлено, що  у разі виявлення у споживача порушення, зазначеного в підпункті 5 пункту 8.4.2 цієї глави, кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача – з дня останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку або технічної перевірки (якщо технічну перевірку було проведено після останнього контрольного огляду засобу комерційного обліку), або відключення електроустановки споживача (якщо контрольний огляд засобу комерційного обліку та/або технічна перевірка у період з дати відключення електроустановки споживача до дати виявлення порушення не були проведені) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у шести календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення;
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи те, що кількість днів роботи на тиждень обладнання споживача ОСОБА_1 на тиждень в Додатку № 5 визначена як 7, наданий позивачем розрахунок загального обсягу спожитої електроенергії в обсязі щодобового споживання є належним. Таким чином: 432 кВт.год * 183 дні = 79 056 кВт.год., що відповідає наданому позивачем розрахунку.
Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовували б зазначене.
Доводи апеляційної скарги про те, що сума збитків нарахована безпідставно, оскільки відновлення електропостачання хоч і було здійснено самовільно, але облік спожитої електроенергії відбувався за допомогою лічильника, який раніше був встановлений працівниками енергопостачальної компанії, колегія суддів оцінює критично, оскільки саме факт несанкціонованого підключення є підставою для застосування положень пп. 5 п. 8.4.2 ПРРЕЕ та нарахування величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу розраховується за формулою 4. При цьому, варто звернути увагу, що відповідач не заперечує факту самовільного підключення до електропостачання.
Твердження скаржника щодо не доведення позивачем факту втручання споживача у роботу приладу обліку, що виключає покладення на нього відповідальності, колегія суддів визнає помилковими, оскільки підставою нарахування не облікованої електричної енергії відбулось у зв`язку з несанкціонованим підключенням до електричної системи, а не у зв`язку з некоректною роботою приладу обліку електроенергії.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи колегією суддів в апеляційному порядку.
Твердження апеляційної скарги, що дії працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго» пов`язані з відключенням механічної майстерні відповідача від мережі електропостачання були незаконними, колегія суддів не прийняв до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що скаржником здійснювались заходи щодо оскарження цих дій працівників ПАТ «Запоріжжяобленерго». Матеріали справи також не містять доказів звернення скаржника до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з метою поновлення електропостачання до механічної майстерні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Таким чином, можна дійти висновку, що судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права та справа розглянута з повним з`ясуванням фактичних обставин справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  підлягає залишенню без задоволення, а рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року – без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 18 липня 2025 року.

Головуючий

Судді: