Справа № 128/3951/24
Провадження № 22-ц/801/1594/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривешко І. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року	Справа № 128/3951/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року, ухвалене суддею Кривешко І.В., в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:
- заборгованість за договором позики №1764816 від 08 січня 2020 року в розмірі 23 469,60 грн; 
- нараховані на підставі статті 625 ЦК України заборгованість за процентами в розмірі 3% річних, що становить 2 114,69 грн, а також інфляційні витрати в розмірі 10 038,61 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 08 січня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1764816, предметом якого було надання споживчого кредиту на суму 12 000 гривень терміном з 08 січня 2020 року по 08 лютого 2020 року.
За умовами договору сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою:
1.3.1 – знижена процентна ставка становить 0,90% суми позики за кожен день користування сумою у межах строку надання позики до 08 лютого 2020 року. Оскільки відповідач в період з 08 січня 2020 року по 08 лютого 2020 року не здійснював погашення заборгованості, сума боргу складає 15 240 грн.
1.3.2 – стандартна процентна ставка становить 1,80% суми позики за кожен день користування сумою у межах строку надання позики (на 30 днів згідно п.1.8), якщо не виконання умови для застосування зниженої процентної ставки. Оскільки відповідач в період з 08 лютого 2020 року не здійснював погашення заборгованості, сума боргу (30 днів зі ставкою у розмірі 1,80% (274,32 грн за кожен день) складає 8 229,60 грн.
У подальшому право вимоги за даним кредитним договором було відступлено ТОВ «Кредит Капітал», яке згідно з договором про відступлення права вимоги від 01 липня 2022 року відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Компані Фінанс».
На підставі договору про відступлення права вимоги від 01 липня 2022 року, право вимоги за кредитним договором №1764816 від 08 січня 2020 року перейшло до ОСОБА_1 ..
Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмолено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
У скарзі зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що договір про відступлення права вимоги, укладений 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані Фінанс» та ОСОБА_1 є дійсним. Підстав застосовувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі №206/4841/20 не було.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 08 січня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладено договір №1764816 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У п.1.1 договору зазначено, що товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Позика надається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п.1.2 договору).
Відповідно до п.1.3 договору, сторони погодили наступну фіксовану проценту ставку за користування позикою:
- Знижена процентна ставка становить 0,90% суми позики за кожен день користування позикою (329,40 грн % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору (п.1.3.1 ).
- Стандартна процентна ставка становить 1,80% суми позики за кожен день користування позикою (658,80% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору, якщо не виконання умови для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою відповідно до п.1.8 договору (а.с.11-12).
Також ОСОБА_2 було підписано Графік платежів до вказаного договору, який є Додатком №1 до нього (а.с.13).
07 грудня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-07122020, у пункті 6.1 якого зазначеного, що у відповідності до умов цього договору кредитор передає (відступає) новому кредиторові права вимоги до боржників які виникли у кредитора внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів, та які входять до портфелю заборгованості (а.с.86-89).
З витягу реєстру боржників, який є Додатком 1 до Договору № ККАУ-07122020 від 07 грудня 2020 року встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» домовились про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1764816 від 08 січня 2020 року на суму заборгованості 18 480,00 грн, боржником за яким є ОСОБА_2 (а.с.85).
Відповідно до договору відступлення прав вимоги №РтК/1-ІОО від 01 липня 2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані Фінанс» сторони домовились про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором №1764816 від 08 січня 2020 року на суму заборгованості 18 480,00 грн, боржником за яким є ОСОБА_2 (а.с.32-40).
Також, 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення прав вимоги №01/07, у п.1.1 якого зазначено, що кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плати, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеним між первинним кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.23-24).
Відповідно до реєстру боржників, який є Додатком 1 до договору №РтК/1-ІОО від 01 липня 2022 року, сторони домовились про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1764816 від 08 січня 2020 року, боржником за яким є ОСОБА_2 , на суму заборгованості 18 480,00 грн, з яких: залишкова сума кредиту – 12 000,00 грн та прострочені відсотки – 6480,00 грн (а.с.25-31).
ОСОБА_1 , вважаючи, що він на підставі укладеного 01 липня 2022 року договору про відступлення права вимоги має право вимагати від ОСОБА_2 заборгованість за договом №1764816 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору і відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на момент укладення договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги) вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Із наведеного слідує, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.
Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), підстав для відступу від якого Велика Палата Верховного Суду не вбачала згідно постанови від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 вважала за необхідне відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), лише конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.
Отже, якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором.
Докази на підтвердження того, що попередній кредитор ТОВ «Компані Фінанс» був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, позивачем надані не були та в матеріалах справи відсутні.
Оскільки  ОСОБА_1 уклав договір про відступлення прав вимоги як фізична особа, не маючи статусу суб`єкта підприємницької діяльності, ліцензій та дозволів на здійснення банківської діяльності, у тому числі за валютними операціями, правові підстави для задоволення даного позову відсутні.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі №214/932/16 за аналогічних правовідносин.
Наведеним вище спростовуються факт набуття ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі №206/4841/20, яку застосував суд першої інстанції, не суперечать наведеним вище нормам, оскільки Велика Палата вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
Підсумовуючи, апеляційний суд, беручи до уваги обставини даної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню із зазначених вище підстав, а саме через відсутність у позивача в силу закону права вимоги до боржника за договором про надання фінансового кредиту, внаслідок чого підстави для скасування рішення суду першої інстанції вістуні.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                     Т.Б. Сало

Судді                                                     О.Ю. Береговий

                                                        О.С. Панасюк