ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2025 р. 	Справа № 520/22909/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 (суддя: Мар`єнко Л.М., м. Харків)  по справі № 520/22909/24
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Імператив"  
до                Івано-Франківської митниці                        
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок Імператив" (далі - позивач, ТОВ "Торговий будинок Імператив") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської (далі - відповідач, Івано-Франківська митниця, митний орган), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.06.2024 №UA206060/2024/000008/2 Івано-Франківської митниці;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.06.2024 №UA206060/2024/000094 Івано-Франківської митниці;
- стягнути з Івано-Франківської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК ІМПЕРАТИВ" судовий збір;
- стягнути з Івано-Франківської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК ІМПЕРАТИВ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення про коригування митної вартості від 28.06.2024 №UA206060/2024/000008/2, винесене відповідачем за результатом перевірки поданої позивачем митної декларації, про відмову у митному оформленні товарів є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом на виконання вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) було надано митному органу повний пакет належним чином оформлених документів, які містили всю необхідну інформацію про товар, зокрема: контракт з постачальником, комерційний інвойс, договір на перевезення, документи, що містять відомості про вартість перевезення товару. Всі подані документи узгоджувалися між собою, не містили будь-яких розбіжностей або ознак підробки. Вказані обставини свідчать про те, що митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 по справі №520/22909/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Імператив" (вул. Космічна, буд.23-А, 4 поверх, м. Харків, 61165, код ЄДРПОУ 41571716) до Івано-Франківської митниці (вул. Чорновола, буд.159, м. Івано-Франківськ, 76005, код ЄДРПОУ 43971364) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 28.06.2024 №UA206060/2024/000008/2 Івано-Франківської митниці.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.06.2024 №UA206060/2024/000094 Івано-Франківської митниці.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (вул. Чорновола, буд.159, м. Івано-Франківськ, 76005, код ЄДРПОУ 43971364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Імператив" (вул. Космічна, буд.23-А, 4 поверх, м. Харків, 61165, код ЄДРПОУ 41571716) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи рішення суду першої інстанції прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 по справі № 520/22909/24 та прийняти рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, митний орган наполягає на правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та стверджує, що під час здійснення митного контролю електронної митної декларації, поданої позивачем, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, зокрема за кодом 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості) та за кодом 106-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість), що стало підставою для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо визначення складного випадку визначення митної вартості, в результаті якого митним органом було встановлено, що рівень задекларованої митної вартості товару (1,15 Євро/кг) є нижчим за рівень митної вартості згідно ЄАІС (1,75 Євро/кг). Крім того, з наданого декларантом рахунку на оплату № КЛ-0002161 від 25.06.2024 незрозуміло, які транспортні та експедиторські послуги надавались та їх вартість. Також до митного оформлення подано контракт №IMP20240604 від 04.06.2024 на англійській мові без перекладу, у зв`язку з чим не зрозуміло чи  передбачено умовами такого контракту страхування вантажу. Так само декларантом надано банківський платіжний документ на англійській мові, з якого не можливо встановити на підставі якого документу проведено оплату грошових коштів у розмірі 25300 Євро. Все вищевикладене обумовило наявність у посадової особи митниці сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості товару, заявленої у МД  №24UA206060003728U9 від 27.06.2024, що стало підставою для витребування у позивача додаткових документів, які останнім надано не було, про що повідомлено митницю відповідним листом. У зв`язку з чим, Івано-Франківською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA206060/2024/000008/2 від 28.06.2024 за другорядним (резервним) методом.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 по справі № 520/22909/24 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці - без задоволення, як таку, що не відповідає вимогам ст. 296 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок Імператив" (код ЄДРПОУ 41571716) уклало зовнішньоекономічний контракт №ІМР20240604 від 04.06.2024 з резидентом Словаччини JOHNS MANVILLE SLOVAKIA, A.S. на закупівлю рівниці (склоровінгу) (склонитка, зроблена зі скла, що використовується у будівельних роботах та при виготовленні різних товарів.
На виконання контракту нерезидент надав проформу-інвойс від 11.06.2024 на 22000 кг за ціною 1,15 євро за 1 кг на загальну суму 25300 євро.
18.06.2024 позивач на підставі вище вказаної проформи-інвойс сформував SWIFT-платіж та сплатив кошти у розмірі 25300 євро за товар.
У подальшому відвантажено нерезидентом та ввезено в Україну ровінг в загальній кількості 22068 кг за ціною 1,15 євро за 1 кг на загальну суму 25333,50 євро. У зв`язку з чим 10.07.2024 було здійснено доплату у розмірі 33,50 євро.
Таким чином, всього сплачено за договором 25333,50 євро за 22068 кг ровінгу за ціною 1,15 євро за 1 кг.
Позивачем до Івано-Франківської митниці 27.06.2024 подана електронна митна декларація №24UA206060003728U9, за якою до митного оформлення пред`явлено товар - рівниця (склоровінг) зі скловолокна у бобінах, виготовлений зі скла прямий, марка StarRov: PR440 4800 090 Рівниця (склоровінг) у бобінах - 16501,00 кг; PR440 2400 086 Р30S Рівниця (склоровінг) у бобінах - 4822,00 кг; PR440 4800 090 Р30А Рівниця (склоровінг) у бобінах - 745,00 кг. Склоровінг формується витягуванням з розплавленої скломаси через філь`єри, потім перероблюється в кручені нитки (рівниця). Використовується для власного виробництва склопластикових виробів. Не для військового призначення. Торговельна марка: StarRov, Країна виробництва: SK (Словаччина). Виробник: JOHNS MANVILLE SLOVAKIA, A.S.
На підтвердження заявленої у митній декларації №24UA206060003728U9 від 27.06.2024 митної вартості товару у розмірі 1124477,49 грн (еквівалентно 25333,50 EUR) та витрати на транспортування у розмірі 27200,00 грн., позивачем до митного органу були надані наступні документи: 1) сертифікат якості від 07.06.2024 №80380299610, 2) сертифікат якості від 07.06.2024 №80380299620, 3) сертифікат якості від 07.06.2024 №80380299630, 4) пакувальний лист від 25.06.2024 №803802996; 5) рахунок-проформа від 11.06.2024 №903576979; 4) рахунок-фактура (інвойс) від 25.06.2024 №903589553; 5) автотранспортна накладна від 25.06.2024 б/н; 6) сертифікат про походження товару від 26.06.2024 №08241775; 7) декларація про походження товару від 25.06.2024 №903589553; 8) банківський платіжний документ від 18.06.2024 №488382654; 9) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 25.06.2024 №КЛ-0002161; 10) документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 25.06.2024 №25/06/2024; 11) прейскурант (прайс-лист) від 07.06.2024 б/н; 12) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 04.06.2024 №ІМР20240604; 13) договір (контракт) про перевезення від 29.04.2024 №10/24; 14) договір (контракт) про перевезення від 04.04.2024 №105/24; 15) заява декларанта або уповноваженої ним особи у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, які декларується не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю від 27.06.2024 б/н; декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експертом від 25.06.2024 №903589553; 16) лист StarRov 086 від 01.12.2021; 17) лист StarRov 090 від 01.11.2023; 18) копія митної декларації країни відправлення від 25.06.2024 №24SK5864EX43112206.
Під час здійснення процедур митного контролю спрацювали ризики можливого заниження митної вартості товарів за кодами "105-2" та "106-2", у зв`язку з чим відповідач направив на електронну адресу позивача повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.
Листом від 28.06.2024 №280624 декларант надав відповідь, що на даний час ним надані всі документи на підтвердження митної вартості товару. З метою уникнення простою транспорту просив прийняти рішення підтвердження митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10 денного терміну та вказав, що додаткові документи будуть подані у терміни та у відповідності до статті 55 МК України.
Івано-Франківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2024/000008/2 від 28.06.2024, зі змісту якого вбачається, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості. За результатами процедури митного контролю встановлено, що декларантом не надано: прайс-лист; платіжний документ, який стосується оплати між перевізником та експедитором; висновок про якісні та вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Відповідно до вимог ч.6 ст.54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про угоди щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості.
Джерелом інформації для даного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний (аналогічний) товарів, слугувала МД №UA209190/2024/7989 від 12.04.2024. Визначена митна вартість товару на рівні 1.75 Євро/кг.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів, не доведено наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів, не встановлено.
З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2024/00008/2 від 28.06.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2024/000094, прийняті Івано-Франківською митницею, є протиправними та підлягають скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 (далі по тексту - МК України).
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 МК України).
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно зі статтею 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Водночас, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що, відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA206060/2024/00008/2 від 28.06.2024, за результатом розгляду наданих до митного оформлення документів відповідачем встановлено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.
За результатами процедури митного контролю встановлено, що декларантом не надано:
- прайс-лист; 
- платіжний документ, який стосується оплати між перевізником та експедитором; 
- висновок про якісні та вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Також вказано, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про угоди щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості.
Джерелом інформації для даного рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний (аналогічний) товарів, слугувала МД №UA209190/2024/7989 від 12.04.2024. Визначена митна вартість товару на рівні 1.75 Євро/кг.
Отже, з наведеного вбачається, що фактично підставою для коригування митної вартості слугувало те, що заявлена митна вартість ввезеного позивачем товару, є нижчою, ніж вартість товару, вказана в МД №UA209190/2024/7989 від 12.04.2024, що була взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості оцінюваного товару.
Водночас, статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, а також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування другорядного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом. Незазначення такої інформації в спірному рішенні дозволяє колегії суддів дійти висновку про неналежне обґрунтування митним органом необхідності визначення митної вартості за другорядним методом.
Наведена правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №804/1755/17.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості з огляду на незазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.
Посилання митного органу, як на одну з підстав невизнання заявленої декларантом митної вартості, на не надання прайс-листа, колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, як вбачається зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206060/2024/000094 такий документ було надано декларантом до митного оформлення (том 1 а.с. 129, рядок 13 переліку документів), по-друге, прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів. Відтак, митний орган не може посилатися на відсутність вказаного документу, як на підставу для коригування митної вартості товару, враховуючи, що у спірному випадку декларантом все ж було надано прайс-лист до митного оформлення.
З приводу посилання митниці в оскаржуваному рішенні на не надання декларантом платіжного документу, який стосується оплати між перевізником та експедитором, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Торговийй будинок Імператив» (замовник) було укладено з ТОВ «Клевер Лоджистікс» (експедитор) договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 10/24 від 29.04.2024 (том 1 а.с. 103-109) за умовами якого екпедитор за оплату та за рахунок замовника надає замовникові комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника, в тому числі вантажів у контейнерах, а також збірних вантажів від місця зазначеного замовником до місця призначення різними видами транспорту за узгодженим із замовником маршрутом, включаючи організацію та забезпечення, залежно від маршруту (п. 1.1 договору).
За результатом наданих позивачеві за вказаним договором послуг, ТОВ «Клевер Лоджистікс» складено довідку про транспортні витрати від 25.06.2024 № 25/06/2024 (том 1 а.с. 97), зі змісту якої слідує, що транспортні витрати по перевезенню вантажу автомашиною держ. № АО0535НТ/АО2446ХF по маршруту: Трнава (Словачина) – Вістова (Україна) 721 км складають 41 343,00 грн, з яких витрати за перевезення вантажу по маршруту: Трнава (Словачина) - кордон України (Ужгород) становлять 27 200 грн., по маршруту кордон України (Ужгород) – Вістова (Україна) 246 км – 14 143,00 грн.
Вказані відомості щодо вартості перевезення вантажу відображено в рахунку на оплату від 25.06.2024 №КЛ-0002161, де додатково також вказано про розмір експедиційні винагороди з організації перевезення вантажу по території України, який становить 823,00 грн. Вказаний рахунок виписано на підставі договору № 10/24 від 29.04.2024 на транспортно-експедиторське обслуговування (том 1 а.с. 96).
Крім того, на підтвердження здійснення витрат на транспортування позивачем до митного оформлення було надано пакувальний лист від 25.06.2024 №803802996, автотранспортну накладну від 25.06.2024 б/н, договір (контракт) про перевезення від 29.04.2024 №10/24, договір (контракт) про перевезення від 04.04.2024 №105/24.
Дослідивши всі наведені документи, слід зазначити, що вони відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", викладена в них інформація щодо маршруту перевезення вантажу, видів наданих позивачеві послуг, їх вартості тощо, повністю узгоджується між собою, не містить жодних розбіжностей та повною мірою підтверджує розмір, понесених декларантом витрат на транспортування вантажу.
З урахуванням викладеного, твердження митного органу щодо відсутності платіжного документу, який стосується оплати між перевізником та експедитором, враховуючи, що останній не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, є необґрунтованим та не може слугувати підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості товару.
Колегія суддів також вважає неприйнятним посилання митного органу на те, що позивачем не надано до митного оформлення висновок про якісні та вартісні характеристики товару, оскільки останній так само не є основним документом відповідно до частини 2 статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товару.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Торговий Будинок Імператив» надавало митному органу сертифікати якості від 07.06.2024 (том 1 а.с. 79-84), в яких вказано характеристики товару. 
Наведені в апеляційній скарзі відповідачем посилання на  те, що декларантом було подано до митного оформлення контракт №IMP20240604 від 04.06.2024 на англійській мові без перекладу, у зв`язку з чим митному органу не зрозуміло чи  передбачено умовами такого контракту страхування вантажу, а також щодо надання декларантом банківського платіжного документу на англійській мові, з якого не можливо встановити на підставі якого документу проведено оплату грошових коштів у розмірі 25300 Євро, колегія суддів вважає не прийнятними, оскільки оскаржуване рішення не містить жодної з наведених обставин, відтак і підстав для надання їм оцінки колегія суддів не вбачає.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів, зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 28.06.2024 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за другорядним (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в МД №UA209190/2024/7989 від 12.04.2024.
Згідно з частинами 1-4 статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Колегія суддів звертає увагу, що застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), відповідач використовував митну декларацію, при цьому, як зазначалось вище, обмежився лише посиланням на її номер та дату, яка були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваного товару, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість зробленого коригування митної вартості з огляду на незазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів від 28.06.2024 №UA206060/2024/000008/2 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
З огляду на вказане, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.06.2024 №UA206060/2024/000094, яку винесено відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 по справі № 520/22909/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова