Справа № 308/14599/24

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2025                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника особи, яка притягується до відповідальності – адвоката Яцка В. Л., потерпілого ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/893/24 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2024.
Цією постановою закрито провадження у справі, щодо:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057152 від 31.08.2024 вбачається, що 31.08.2024 о 12 год 05 хв на перехресті вул. Швабська – пр. Свободи в м. Ужгороді, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі на регульованому перехресті та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Kia Ceed», д. н. з. НОМЕР_2 , який завершував маневр на зелений сигнал світлофора, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.        
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав на те, що на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.08.2024 зображено сталі орієнтири, до яких здійснена прив`язка об`єктів та слідів, напрямки руху транспортних засобів, місце зіткнення, розташування дорожньої розмітки, сліди та предмети, що стосуються пригоди, ширина проїжджої частини, однак указана схема місця дорожньо-транспортної пригоди складена 31.08.2024 о 17 год 05 хв, натомість протокол про адміністративне правопорушення складений о 12 год 55 хв. Судом першої інстанції встановлено, що керований ОСОБА_3 транспортний засіб рухався зі сторони вокзалу у напрямку ТЦ «Білочка», натомість автомобіль «Кіа» рухався із вул. Минайської на вул. Швабську, при цьому інспектором поліції не надано доказів про те, що водій автомобіля «Mercedes Benz» розпочав рух на заборонений сигнал світлофору, натомість якщо приймати до уваги, що водій автомобіля «Кіа» завершував маневр на дозволений сигнал світлофору, то згідно наданої представником ОСОБА_3 відстані до місця зіткнення (близько 60 м), останній повинен був рухатися з перевищенням максимально дозволеної швидкості, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд взяв до уваги твердження представника Коцюби О. А. про те, що саме водій автомобіля «Кіа», номерний знак НОМЕР_2 , не переконався в безпечності маневру та маючи реальну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, не вчинив таких дій. У зв`язку з чим, суд першої 
-2-

інстанції дійшов висновку, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057152 від 31.08.2024, суперечать фактичним обставинам справи, що свідчить про те, що такий складений відносно ОСОБА_3 без урахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях останнього ознак правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції від 17.10.2024 та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджує, що допущена у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди описка щодо часу її складення жодним чином не спростовує зміст цієї схеми та висновків поліцейських про порушення ОСОБА_3 п. 16.5 Правил дорожнього руху України та у свою чергу не може виключати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_3 не надав йому можливості завершити маневр, а протокол та схема до нього повністю відповідають вимогам законодавства. Крім того, звертає увагу на те, що видимість перехрестя для водія ОСОБА_3 нічим не обмежувалась і останній бачив, що він завершував маневр проїзду через перехрестя. Посилається на те, що позиція ОСОБА_3 про те, що він рахувався з перевищенням швидкості, що стало наслідком ДТП, не підтверджується належними та допустимими доказами, а має характер припущень. ОСОБА_3 не проводилось експертного авто-технічного дослідження на відповідність дій водії Правилам дорожнього руху України та не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яке б спростовувало висновки співробітників поліції, викладених у протоколі. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 та його представник не є фахівцями у галузі в дослідженні цих питань і їх розрахунки суперечать обставинам, є надуманими та обумовленими бажанням уникнути відповідальності за скоєне правопорушення та завдані збитки. Разом з тим, судом першої інстанції не допитано водіїв – учасників дорожньо-транспортної пригоди, пасажирів, які перебували у транспортних засобах, та працівників поліції, які досліджували обставини дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі відеозаписи з камер спостереження, та складали адміністративні матеріали. Також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки не брав участі в розгляді справи, так як не був повідомлений про час та місце судового засідання, а про наявність оскаржуваної постанови, яка оприлюднена в ЄДРСР після набрання нею чинності, дізнався 12.11.2024.
У доповненні до апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_3 рухався у напрямку повороту праворуч, орієнтуючись на зелену стрілку додаткової секції світлофора, а він рухався прямо на дозволений основний зелений сигнал світлофора, дві крайні смуги руху були зайняті нерухомими транспортними засобами, тобто рух по них не здійснювався, і саме у момент, коли він розпочав рух на зелений сигнал світлофора, ОСОБА_3 почав здійснювати поворот, не надавши переваги транспортному засобу, який рухався по основній смузі. Тому, стверджує, що саме ОСОБА_3 зобов`язаний був надати йому перевагу, оскільки він рухався прямо на зелений сигнал світлофора. Просить допитати свідка (пасажира) ОСОБА_4 .
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на розгляд справи 30.07.2025 щодо нього не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав.  При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій 
-3-

направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Разом з тим, враховується те, що в розгляді справи брав участь захисник ОСОБА_3 – адвокат Яцко В. Л., який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_3 , підтвердивши, що останньому відомо про час та місце розгляду справи. 
Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3 – адвоката Яцка В. Л., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, допитавши в якості свідків поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що потерпілий ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи, і при цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що він повідомлявся про час та місце розгляду судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_3 .. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 вручалась чи надсилалась копія оскаржуваної постанови. Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 06.11.2024 (а. с. 19) вбачається, що він отримав копію постанови від 17.10.2024 лише 12.11.2024.
?????З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 та доступ до правосуддя, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у порушення вище зазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про відсутність в діях   ОСОБА_3   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не 

-4-

вмотивовані належним чином, а рішення суду не ґрунтується на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах дорожньо-транспортної пригоди.
Закриваючи провадження у справі про притягнення   ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.08.2024 складена о 17 год 05 хв, натомість протокол про адміністративне правопорушення складений о 12 год 55 хв, при цьому інспектором поліції не надано доказів про те, що водій автомобіля «Mercedes Benz» розпочав рух на заборонений сигнал світлофору, натомість якщо приймати до уваги, що водій автомобіля «Кіа» завершував маневр на дозволений сигнал світлофору, то згідно наданої представником ОСОБА_3 відстані до місця зіткнення (близько 60 м), останній повинен був рухатися з перевищенням максимально дозволеної швидкості, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд взяв до уваги твердження представника Коцюби О. А. про те, що саме водій автомобіля «Кіа», номерний знак НОМЕР_2 , не переконався в безпечності маневру та маючи реальну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, не вчинив таких дій.
Висновки суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вказані висновки суду спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи, а також поясненнями працівників поліції, які допитані під час апеляційного розгляду.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057152 від 31.08.2024 стверджується, що 31.08.2024 о 12 год 05 хв на перехресті вул. Швабська – пр. Свободи в м. Ужгороді, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі на регульованому перехресті та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Kia Ceed», д. н. з. НОМЕР_2 , який завершував маневр на зелений сигнал світлофора, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 16.5 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.
Вина   ОСОБА_3  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується сукупністю зібраних та досліджених апеляційним судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057152 від 31.08.2025, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, на якій відображено напрямки руху автомобілів, місце їх зіткнення та розташування після зіткнення, перелік пошкоджень транспортних засобів; письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, а саме ОСОБА_1 . 
У суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 підтвердив свої письмові пояснення та зазначив, що він рухався з вулиці Минайської через перехрестя вулиці Минайська – проспет Свободи у напрямку вулиці Швабська, на зелений сигнал світлофора, однак не завершив свій маневр, оскільки з його транспортним засобом зіткнувся транспортний засіб марки «Мерседес Віто», який рухався по проспекту Свободи в напрямку вулиці Заньковецької. Зазначив, що саме дії водія ОСОБА_3 стали причиною настання ДТП, оскільки останній був зобов`язаний надати йому можливість завершити маневр. Також указав на те, що працівниками поліції на місці ДТП було встановлено, що він рухався через перехрестя на зелений сигнал світлофора, у зв`язку з чим і було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 
-5-

Допитаний апеляційним судом у якості свідка інспектор взводу № 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 , який склав щодо ОСОБА_3 протокол, підтвердив викладені у протоколі обставини та зазначив, що ОСОБА_1 здійснював маневр проїзду через перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, а ОСОБА_3 розпочав рух на жовтий сигнал світлофора, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про складення протоколу щодо ОСОБА_3 , оскільки порушення саме останнім вимог п. 16.5 ПДР України призвели до настання ДТП.
Допитаний апеляційним судом у якості свідка інспектора взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_6 , який склав схему місця ДТП, підтримав відображені в схемі відомості, зазначивши, що з урахуванням незначного часу перебування на посаді поліцейського, ним помилково в схемі зазначено, що ДТП сталася о 17 год 05 хв, що в свою чергу є технічною опискою. Також указав на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася о 12 год 05 хв. Крім того, пояснив, що ОСОБА_1 розпочав рух та перетнув горизонтальну стоп-лінію на зелений сигнал світлофора, який у подальшому, коли автомобіль перебував на перехресті, став миготливим, тобто водій ОСОБА_3 зобов`язаний був надати можливість ОСОБА_1 завершити маневр проїзду перехрестя. саме остання при зміні напрямку руху (виїзді на круговий рух) не переконалась у безпечності та не надала дорогу транспортному засобу, який рухався по колу і мав перевагу у русі, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором УПП в Закарпатській області ОСОБА_5 вимог законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 057152 від 31.08.2024 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Між тим, матеріали справи не містить доказів, які б свідчили про незаконність дій поліцейських при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі складанні схеми ДТП, чи наявність у них підстав для обмови ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення. Сторона захисту під час апеляційного розгляду таких доказів не надала і про наявність таких не вказувала. 
Враховуючи наведене, позиція сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не порушував Правил дорожнього руху України, а винуватим у настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_1 , не узгоджується з наявними у матеріалах справи доказами, у тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_1 та поліцейських Сінчка О. Ю. та Журавського О. О.
З наявних у матеріалах справи і вищенаведених доказів об`єктивно вбачається, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі на регульованому перехресті та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Kia Ceed», д. н. з. НОМЕР_2 , який завершував маневр на зелений сигнал світлофора, у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталась у тому числі з вини водія ОСОБА_3 внаслідок порушення нею вимог п. 16.5 Правил дорожнього руху України.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення уповноваженою посадовою особою факту порушення ОСОБА_3 вимог п. 16.5 ПДР України, що стало обґрунтованою підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
-6-
Таким чином, будь-які докази відсутності вини    ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.
Апеляційний суд визнає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що згідно наданої представником ОСОБА_3 відстані до місця зіткнення (близько 60 м), останній повинен був рухатися з перевищенням максимально дозволеної швидкості, що і стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_3 та його представник не є фахівцями у галузі в дослідженні таких питань і їх розрахунки суперечать встановленим обставинам. Разом із тим, стороною захисту не проводилось експертного авто-технічного дослідження на відповідність дій водіїв Правилам дорожнього руху України та не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яке б спростовувало висновки співробітників поліції, викладених у протоколі. Про призначення експертизи у даній справі сторона захисту не клопотала і під час апеляційного перегляду справи.
Невірне зазначення у схемі місця ДТП часу настання ДТП, апеляційний суд визнає опискою, яка жодним чином не спростовує зміст цієї схеми та факт самої ДТП 31.08.2025 за участі водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також висновків поліцейських про порушення ОСОБА_3 п. 16.5 Правил дорожнього руху України та у свою чергу не виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між тим, апеляційний суд зазначає, що указана схема була підписана учасниками ДТП без жодних зауважень. 
Також апеляційний суд бере до уваги надані працівниками поліції під присягою пояснення, які будучи попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, підтвердили, під час оформлення адміністративних матеріалів, ними з камер відеоспостереження «Безпечне місто Ужгород», які на даний час у зв`язку зі спливом значного часу неможливо надати, було встановлено, що ОСОБА_1 почав здійснювати рух на зелений сигнал світлофора, який під час перебування його автомобіля на перехресті почав мигати, а ОСОБА_3 розпочав руху на жовтий сигнал світлофора. Доказів, які б спростовували ці пояснення та свідчили про протилежне стороною захисту не надано. 
Крім того, за клопотанням ОСОБА_1 апеляційним судом викликався в якості свідка ОСОБА_4 , однак повідомлення про виклик до суду повернулося до апеляційного суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, під час апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_3 – адвокат Яцко В. Л. не наполягали на необхідності допиту вказаного свідка, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів та пояснень потерпілого, захисника та поліцейських.
Із урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_3 не надав йому можливості завершити маневр, а протокол та схема до нього повністю відповідають вимогам законодавства. 
Заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги те, що видимість перехрестя для водія ОСОБА_3 нічим не обмежувалась і останній бачив, що ОСОБА_1 завершував маневр проїзду через перехрестя.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до закону України про адміністративне правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та відносно особи, щодо якої складено такий протокол.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3   у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена і його дії слід кваліфікувати ст. 124 КУпАП.
-7-
Таким, чином оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають до задоволення, а постанова суду першої інстанції – скасуванню як незаконна та невмотивована, із прийняттям нової, якою ОСОБА_3 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; те, що ОСОБА_3 та його захисником-адвокатом Яцком В. Л. не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведені висновки апеляційного суду, і жодних клопотань з цього приводу, у тому числі про призначення експертизи, витребування та приєднання до матеріалів справи будь-яких доказів тощо – не заявлялось.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення вчинено 31.08.2024, тобто на час розгляду апеляційним судом справи строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП України, закінчився. 
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Враховуючи те, що на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення, провадження в справі відносно ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

       П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2024, щодо ОСОБА_3 . 
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2024, щодо ОСОБА_2 скасувати.
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя