ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15157/22                                  Головуючий у 1-й інстанції: Качанок О.М.
                                                                                           Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2025 року                                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Черпака Ю.К.,
суддів                                                             Василенка Я.М., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання           Олешко М.Ю.,                              

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
09 вересня 2022 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач/апелянт/ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач/апелянт/Шевченківський ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ)) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження від 19 серпня 2022 року ВП № НОМЕР_1 з виконання постанови державного виконавця щодо накладення штрафу на боржника.
Позов ґрунтувався на твердженні про протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення штрафу з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», оскільки стягнення здійснюється з особи, повноваження якої припинились у 2016 році, а також всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що встановлюють особливості примусового стягнення з Фонду та уповноважених осіб на ліквідацію банків. 
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ дана справа отримана Луганським окружним адміністративним судом.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано неналежним позивачем, оскільки виконавчий документ та постанова про відкриття виконавчого провадження стосуються уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», тоді як позов подано від імені ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі самого Фонду. Суд дійшов висновку, що Фонд не є суб`єктом спірних правовідносин, а тому не має належного інтересу для звернення до суду. Водночас сама постанова про відкриття виконавчого провадження не порушує прав позивача, адже акт індивідуальної дії адресований іншій особі - уповноваженій особі Фонду. Відсутність належного позивача, а також недоведеність порушення прав особи, яка звернулася з позовом, стали підставами для відмови в задоволенні заявлених вимог.
В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначено, що суд безпідставно дійшов висновку про подання позову неналежним позивачем, оскільки у виконавчому документі боржником зазначено саме ПАТ «ВіЕйБі Банк», а не уповноважену особу Фонду. Стверджується, що виконавцем помилково ідентифіковано боржника у виконавчому провадженні, чим порушено приписи статей 4, 48, 49, 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про виконавче провадження». Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що уповноважена особа Фонду, зазначена в акті індивідуальної дії, втратила свої повноваження ще у 2016 році, а отже, не могла бути суб`єктом відповідальності за результатами виконавчого провадження, відкритого у 2022 році. Виконавче провадження відкрите стосовно неналежного боржника, а постанова про його відкриття підлягає скасуванню як протиправна. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо правильного визначення боржника, та вказує на формальне здійснення виконавцем перевірки виконавчого документа без належного дослідження його змісту та відповідності вимогам закону.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та їх правову оцінку, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року у справі № 456/1582/19, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, зокрема зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» внести до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оформлені відповідно до вимог Положення № 3711 зміни до реєстру акцептованих кредиторів, а саме: включити до четвертої черги вимогу ОСОБА_1 на суму 92 640, 39 грн, встановлену рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2015 року у справі № 456/2433/15-ц.
На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист від 07 вересня 2021 року, який пред`явлено до виконання у Шевченківський ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № 67851308.
Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 16 серпня 2022 року в межах виконавчого провадження ВП № 67851308 накладено штраф на боржника - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду.
19 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання постанови від 16 серпня 2022 року № 67851308, виданої Шевченківським ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» штрафу у розмірі 10 200 грн.
09 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказавши, що отримав оскаржувану постанову 01 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується доданим конвертом. 
З зазначених підстав можна дійти висновку, що позивач строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не пропустив.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що встановлює умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
За визначенням статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Засади виконавчого провадження передбачені частиною першою статті 2 Закону № 1404-VIII, зокрема виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень.
Статтею 3 Закону № 1404-VIII визначено перелік рішень та виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню, до яких відповідно до пункту 5 частини першої указаної норми віднесено, зокрема, постанови державних виконавців про накладення штрафу.
Вимоги до виконавчого документа установлені статтею 4 Закону № 1404-VIII.
Так, за приписами частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі, зокрема, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи (пункт 3); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності) (пункт 4).
Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
- пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2);
- Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (пункт 4);
- виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6);
- Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку (пункт 11).
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
За частиною другою статті 15 Закону № 1404-VIII боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1404-VIII державний виконавець під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження перевіряє виключно наявність виконавчого документа, його відповідність вимогам закону за формою і змістом, а також дотримання строків його пред`явлення до виконання. 
При цьому державний виконавець не наділений повноваженнями давати правову оцінку суті виконавчого документа, у тому числі не уповноважений тлумачити зміст судового рішення, оцінювати правильність визначення сторін у справі чи обґрунтованість накладення відповідного зобов`язання.
Окремо слід зауважити, що в матеріалах справи відсутні докази порушення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно з приписами статті 12 Закону № 1404-VIII постанова про накладення штрафу може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців, про що в ній також зазначено. Пропуск строку зобов`язкує державного виконавця відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини четвертої статті 4 цього Закону, проте в даній справі підстави для такого відсутні, так як державним виконавцем дотримані вимоги в цій частині при відкритті виконавчого провадження.
Правову позицію з цього приводу неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постанові від 07 лютого 2024 року у справі № 372/4752/21 вказав, що перевірка державним виконавцем правомірності судового рішення або іншого виконавчого документа не входить до його компетенції. Така оцінка може бути надана виключно судом у відповідному процесуальному порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2024 року у справі № 640/19855/23, в якій суд зазначив, що виконавець при відкритті виконавчого провадження не вправі оцінювати юридичну природу боржника або давати тлумачення рішенню суду. У випадку наявності сумнівів щодо обсягу чи характеру обов`язку, заінтересована особа повинна звертатися до суду, який видав виконавчий документ, а не оскаржувати постанову виконавця як протиправну.
Мотиви позову та апеляційної скарги позивача зводяться до того, що виконавче провадження відкрито щодо неналежного боржника, який, на думку позивача, не є особою, відповідальною за виконання виконавчого документа. 
Втім, такий боржник визначений безпосередньо в постанові державного виконавця від 16 серпня 2022 року № 67851308 про накладення штрафу. 
При цьому, вказана постанова відповідає всім вимогам, передбаченим статтею 4 Закону № 1404-VIII, зокрема щодо зазначення належних реквізитів боржника. 
Отже, дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження ґрунтувалися на чинному та належному виконавчому документі. 
В свою чергу, у разі незгоди зі змістом виконавчого документа, у тому числі із зазначенням особи боржника, саме така постанова мала бути оскаржена позивачем у визначеному законом порядку, а не шляхом подання позову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яка є лише процесуальним актом на виконання вже чинного виконавчого документа.
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у справі № 757/13519/23-а наголошено, що сам по собі факт зміни або завершення повноважень окремої посадової особи не є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. У випадку незгоди із змістом виконавчого документа або особою боржника необхідно звертатись до суду, який видав виконавчий документ, для усунення таких сумнівів.
Наявність обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання виконавчого документа, або свідчать про зміну правової природи боржника (наприклад, завершення повноважень уповноваженої особи Фонду), не є підставою для визнання протиправною постанови про відкриття виконавчого провадження. 
У такому разі заінтересована особа вправі звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною заявою про зміну способу і порядку його виконання, роз`яснення судового рішення або визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не вчиняв жодних дій, спрямованих на оскарження виконавчого документа як такого, не звертався до суду із заявами про роз`яснення судового рішення, зміну способу або порядку його виконання, чи визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження були вчинені в межах наданих повноважень та відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, а тому підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною не вбачається.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 287, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач:                                                                       Черпак Ю.К.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

                                                                                                    Штульман І.В.