ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 червня 2025 року           справа №200/177/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/177/25 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:       

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про: визнання протиправним та скасування рішення від 31.12.2024 року № 056650010946 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язання призначити пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з моменту звернення (26.12.2024) та зарахувати до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 20.05.2003 по 28.05.2003, 26.06.2023, з 15.08.2003 по 16.08.2003, з 01.09.2003 по 12.09.2003, з 23.02.2004 по 10.03.2004, з 01.06.2004 по 11.06.2004, з 01.10.2004 по 12.10.2004, з 01.03.2005 по 16.03.2005, з 01.03.2005 по 16.03.2005, з 01.06.2005 по 12.06.2005, з 07.09.2005 по 18.09.2005, з 19.09.2005 по 22.09.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 24.01.2006 по 25.01.2006, з 01.03.2006 по 10.03.2006, з 01.04.2006 по 11.04.2006, з 01.05.2006 по 14.06.2006, 30.09.2006, 31.03.2007, з 19.04.2007 по 23.04.2007, з 11.07.2007 по 12.07.2007, 31.03.2008, 30.09.2010, 30.11.2011, 30.06.2012, 31.12.2012, 01.02.2013, 30.06.2013, з 04.09.2014 по 05.09.2014, з 01.10.2014 по 05.10.2014, з 01.11.2014 по 12.11.2014, з 27.11.2014 по 28.11.2014, 01.12.2014, 28.02.2015, 31.12.2015, 31.12.2016, 01.12.2017, 28.02.2018, з 04.07.2020 по 20.07.2020, з 01.08.2020 по 09.08.2020, з 20.02.2021 по 22.03.2021, 01.03.2022, з 01.05.2022 по 04.05.2022, 30.11.2023, 31.03.2024, з 01.07,2024 по 03.09.2024; зобов`язання зарахувати до стажу роботи на провідних професіях відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди роботи: з 19.09.2005 по 22.09.2005, з 24.01.2006 по 25.01.2006, з 01.03.2006 по 10.03.2006, з 01.04.2006 по 11.04.2006, з 01.05.2006 по 14.06.2006, 30.09.2006, 31.03.2007, з 19.04.2007 по 23.04.2007, з 11.07.2007 по 12.07.2007, 31.03.2008, 30.09.2010, 30.11.2011, 30.06.2012, 31.12.2012, 01.02.2013, 30.06.2013, з 04.09.2014 по 05.09.2014, з 01.10.2014 по 05.10.2014, з 01.11.2014 по 12.11.2014, з 27.11.2014 по 28.11.2014, 01.12.2014, 28.02.2015, 31.12.2015, 31.12.2016, 01.12.2017, 28.02.2018, з 04.07.2020 по 20.07.2020, з 01.08.2020 по 09.08.2020, з 20.02.2021 по 22.03.2021, 01.03.2022, з 01.05.2022 по 04.05.2022, 30.11.2023, 31.03.2024, з 01.07.2024 по 03.09.2024; зобов`язання здійснити взаємне зарахування періодів роботи на основних професіях та робіт зі Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку (постанова КМУ від 31 березня 1994 року № 202), відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 26.12.2024 року звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з доданими до неї документами.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.12.2024 року № 056650010946 позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії через відсутність необхідного пільгового підземного стажу 25 років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Розглянувши надані разом із заявою документи позивача, Головним управлінням було встановлено, що пільговий стаж позивача за постановою КМУ від 31 березня 1994 року № 202 складає 24 років 2 місяці 25 днів, підземні роботи за провідними професіями 17 років 7 місяців 10 днів, що є недостатнім для обраного виду пенсії. 
Зазначає, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії, пільговий стаж позивача за постановою КМУ від 31 березня 1994 року № 202 складав: 25 років 7 місяців 29 днів, підземні роботи за провідними професіями 18 років 6 місяців 16 днів, тому відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії. 
З зазначених причин позивач звернувся до суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/177/25 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.12.2024 року № 056650010946 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії  за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з дати первинного звернення - 26.12.2024 року.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.   
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 26.12.2024 року позивач, досягнувши 41-річного віку, звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з доданими документами.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.12.2024 року № 056650010946 позивачу було відмовлено в призначенні пільгової пенсії через відсутність необхідного пільгового підземного стажу 25 років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Розглянувши надані разом із заявою документи позивача, Головним управлінням було встановлено, що страховий стаж позивача становить 41 рік 05 місяців 29 днів, пільговий стаж позивача за постановою КМУ від 31 березня 1994 року № 202 з урахуванням кратності складає 24 років 2 місяці 25 днів, підземні роботи за провідними професіями 17 років 7 місяців 10 днів. 
Також в рішенні зазначено, що до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди, окрім періоду роботи з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року, оскільки відсутня сплата внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.
Спору між сторонами стосовно належних записів у трудовій книжці позивача щодо періодів роботи з повним робочим днем під землею на провідних професіях немає.
Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 07.09.2002 року записи про роботу з повним робочим днем на підземних роботах вчинені належним чином та підтверджені уточнюючими довідками.
Отже, спірним питанням даної справи є неврахування до пільгового стажу працівника часу роботи з повним робочим днем у шахті з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року з підстав несплати роботодавцем єдиного соціального внеску. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 2 Перехідних положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Згідно з п. “а” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з вимогами ст. 14 цього ж Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Частиною 6 статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до  статей 13  і  14  та пенсій за вислугу років відповідно до  статті 55  цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений  абзацом першим  статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений  абзацом першим  пункту 1 частини другої цієї статті.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів “а”, “б” статті 13 та статті 100 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Як зазначено вище, в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 07.09.2002 року належно відображено всі спірні періоди роботи позивача під землею за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу пільгової роботи. 
В спірному рішенні від 31.12.2024 року відповідач зазначив про врахування всіх періодів пільгової роботи позивача, окрім періоду з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року.
Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 07.09.2002 року наявний запис про роботу в підземних умовах з повним робочим днем під землею з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року гірником очисного забою ТОВ “Краснолиманське” проте відповідачем не враховано вказаний період через несплату ЄСВ.
Вказаний пільговий стаж також підтверджений уточнюючими довідками.
Порядок обчислення та сплата страхових внесків визначено ст. 20 Закону України № 1058-IV.
Зокрема, абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд зазначає, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у  статті 11 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.
Так, зокрема  статтею 113 Закону № 1058  передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно з частиною першою  статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої  статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята  статті 20 Закону № 1058).
Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника.
З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача в частині не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2024 року по 03.09.2024 року з підстав несплати роботодавцем страхових внесків.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до пільгового стажу ОСОБА_1 не прийнятого відповідачем зазначеного вище спірного періоду роботи позивача є неправомірною і цей період має бути зарахований до пільгового стажу позивача при призначенні пенсії з 26.12.2024 року.
Разом з тим, позивач просить врахувати до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідно до постанови КМУ від 31 березня 1994 року № 202 періоди роботи: з 20.05.2003 по 28.05.2003, 26.06.2023, з 15.08.2003 по 16.08.2003, з 01.09.2003 по 12.09.2003, з 23.02.2004 по 10.03.2004, з 01.06.2004 по 11.06.2004, з 01.10.2004 по 12.10.2004, з 01.03.2005 по 16.03.2005, з 01.03.2005 по 16.03.2005, з 01.06.2005 по 12.06.2005, з 07.09.2005 по 18.09.2005, з 19.09.2005 по 22.09.2005, з 01.12.2005 по 18.12.2005, з 24.01.2006 по 25.01.2006, з 01.03.2006 по 10.03.2006, з 01.04.2006 по 11.04.2006, з 01.05.2006 по 14.06.2006, 30.09.2006, 31.03.2007, з 19.04.2007 по 23.04.2007, з 11.07.2007 по 12.07.2007, 31.03.2008, 30.09.2010, 30.11.2011, 30.06.2012, 31.12.2012, 01.02.2013, 30.06.2013, з 04.09.2014 по 05.09.2014, з 01.10.2014 по 05.10.2014, з 01.11.2014 по 12.11.2014, з 27.11.2014 по 28.11.2014, 01.12.2014, 28.02.2015, 31.12.2015, 31.12.2016, 01.12.2017, 28.02.2018, з 04.07.2020 по 20.07.2020, з 01.08.2020 по 09.08.2020, з 20.02.2021 по 22.03.2021, 01.03.2022, з 01.05.2022 по 04.05.2022, 30.11.2023, 31.03.2024, тобто, періоди роботи, які враховані відповідачем до пільгового стажу.
Як вбачається з форми РС-право, пільговий стаж позивача складає 25 років 09 місяців 07 днів, у тому числі, пільговий стаж за Списком № 1- 19 років 09 місяців 24 дні, що є достатнім для призначення пільгової пенсії згідно частини 3 статті 114 Закону № 1058.
З зазначених обставин, суд дійшов висновку, що відмова у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 є протиправною, тому спірне рішення відповідача підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, проте не у спосіб, визначений позивачем.
Зокрема, вимога зобов`язати позивача здійснити взаємне зарахування періодів роботи на основних професіях та робіт зі Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку (постанова КМУ від 31 березня 1994 року № 202), відповідно до ч. 6 ст. 56 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” не є належним способом захисту права, оскільки у позивача достатньо пільгового стажу для призначення обраного виду пенсії.
Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з моменту звернення - 26.12.2024 року.
На законодавчому рівні поняття “дискреційні повноваження” суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/177/25 - залишити без задоволення.                                               
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 200/177/25 - залишити без змін.                                                           
Повне судове рішення складено 19 червня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко