Справа №592/20729/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Костенко В. Г.	
Номер провадження 33/816/557/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грачова А.М., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 місяців.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 місяців за те, що 14 листопада 2024 року близько 16 год. 30 хв. в м. Суми на перехресті проспекту Перемоги та вул. Космічна, керуючи автомобілем «Geely МК-2», державний номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч не надав перевагу в русі та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка переходила проїзну частину по регульованому пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та завдано матеріальних збитків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.2 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2025 року в частині накладення стягнення та застосувати відносно нього покарання у виді штрафу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що усвідомлює вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди та наявність в його діях вини. Окрім цього, неодноразово вибачався перед потерпілою, пропонував їй грошову компенсацію в розмірі 10 000 грн., проте остання категорично відмовляється від отримання допомоги.
Також апелянт просить апеляційний суд врахувати його вік та наявність хронічних хвороб, а користування автомобілем забезпечує йому і дружині ведення повноцінного життя, бути мобільними.
Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із захисником Грачовим А.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, потерпілу ОСОБА_2 , яка вважала постанову судді законною та вмотивованою, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення була встановлена суддею з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 192370 від 09 грудня 2024 року, з фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені № 12024200480003363 від 14 листопада 2024 року;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 14 листопада 2024 року та схемою до нього від 14 листопада 2024 року, із фіксуванням місця розташування транспортного засобу «Geely MK-2», державний номерний знак НОМЕР_1 та наїзду на пішохода;
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 від 16 листопада 2024 року, відповідно якого остання повідомила обставини вчинення ОСОБА_1 наїзду на неї. Так, 14 листопада 2024 року близько 16 год. 40 хв. вона переходила проїзну частину через проспект Перемоги, на зелений сигнал світлофора регульованого пішохідного переходу. Пройшовши половину дороги, вона побачили автомобіль, який здійснив на неї наїзд, а саме на праву ногу. Водій не відразу зупинив транспортний засіб, у зв`язку з чим вона змушена була стукати по автомобілю. Після чого визвала патрульну поліцію;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 15 листопада 2024 року, який пояснив, що проїжджаючи проспект Перемоги на зелений сигнал світлофора несподівано побачив пішохода, яка переходила дорогу з ліва на право, відносно напрямку руху автомобіля. Відразу застосував гальма, але уникнути наїзду на пішохода не зміг;
- висновком експерта № 1985 від 21 листопада 2024 року, яким підтверджено отримання ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, які утворилися в результаті дії тупого предмета, про що свідчить його характер, та могло утворитися при дорожньо-транспортної пригоди;
- постановою слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області Козинець Д.С. про закриття кримінального провадження № 12024200480003363 від 30 листопада 2024 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Таким чином, вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу, порушив вимоги п. 16.2 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати усіма транспортними засобами є занадто суворим, призначене без урахування всіх істотних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції відхиляє, з урахуванням наступного.
Як передбачено ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Із досліджених судом апеляційної інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_1 , здійснюючи на перехресті поворот ліворуч, за відсутності будь-яких складнощів у дорожній обстановці, при гарній оглядовості ділянки дороги, зокрема, напрямку його руху, здійснив наїзд на пішохода, яка перебувала на пішохідному переході фактично на середині дороги, не гальмуючи відразу транспортний засіб.
Таким чином, ОСОБА_1 при переїзді регульованого перехрестя, не вжив належних заходів, щоб впевнитися у безпеці свого проїзду та допустив наїзд на пішохода, чим створив загрозу для здоров`я останній та завдав останній легких тілесних ушкоджень та матеріальної шкоди.
А тому з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 , буде необхідним та достатнім застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. 
При цьому судом не встановлено обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Викладені в оскаржуваній постанові мотиви накладеного на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають характеру і обставинам вчиненого правопорушення та вимогам закону, в тому числі вимогам ч. 2 ст. 30 КУпАП, якою прямо передбачено, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами на строк до трьох років застосовується не тільки за повторне, а й за грубе порушення порядку користування цим правом, яким слід визнати грубе порушення останнім правил дорожнього руху, що спричинило отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, апеляційний суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_2 , котра просила постанову суду залишити без змін та позбавити ОСОБА_1 прав керування транспортними засобами. Саме такий вид стягнення на її думку є справедливим за вчинення ним адміністративного правопорушення.
Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи про те, що накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом поставить його у тяжкі життєві обставини, оскільки питання організаційного характеру, а саме, що стосується його переміщення можна вирішити іншим чином.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП, мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного виду стягнення є необхідним.
Таким чином, всупереч доводів апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його зміни, а тому, постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.