ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 р. 	Справа № 524/7217/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Катунова В.В.
суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. 
за участю секретаря судового засідання  Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 суддя Т.С. Канигіна,  вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 24.03.25 по справі № 524/7217/23
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області ,           Донецької обласної державної адміністрації                   
          про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовною заявою до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії в якій просить:
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що станом на дату подання позову у власності власного житла не має, на даний час ані Константинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, ані Донецька обласна державна адміністрація не забезпечили його житлом або грошовою компенсацією за належне йому житло, що порушує його соціальні права та гарантії.
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 02.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в адміністративній справі на 01.12.2023.
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13.03.2024 адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії направлено Полтавському окружному адміністративному суду для розгляду по суті, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) цього суду за правилами предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду та за фактичним місцем проживання позивача як ВПО.
Справа №524/7217/23 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 18.04.2024, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до провадження. 
08.05.2024 ОСОБА_1 подано до суду уточнений адміністративний позов, у якому позивач просив:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною і зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а саме: матеріальної компенсації вартості оренди житла на виконання норм статей 3, 52, 55, 56 Конституції України в сумі 6480000 грн, а також судовий збір 1070 грн, моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
У судовому засіданні 15.05.2024 протокольною ухвалою суду відмовлено позивачу в прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви з огляду на одночасну зміну предмета та підстав позову відповідно до статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.
04.06.2024 через систему "Електронний суд" відповідачем – Константинівською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області /а.с. 120-124, том 2/ подано до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначено, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 15.09.2021 № 355 "Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік", проте, дане рішення було прийнято на підставі заяви позивача від 14.07.2021, у якій зазначено "…прошу взяти на квартирний облік, у зв`язку потребою поліпшення житлових умов", без надання жодних доказів того, що він має статус особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Позивач, проігнорував лист виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 06.07.2021 № 1805/44вх 44-2863, у якому йому було роз`яснено про взяття на квартирний облік та надання заяви; документів, що посвідчують особу; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера та документів, що підтверджують статус, для постановки на квартирний облік, як особу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Тобто позивачем не порушувалося питання про взяття його на квартирний облік, як особу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. До заяви позивач надав лише довідку про склад сім`ї та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до яких встановлено, що право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому зареєстрований позивач, належить ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача згідно зі свідоцтва про одруження від 07.08.2004, видане Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області Донецького обласного управління юстиції. Відповідно до протоколу засідання громадської комісії з житлових питань позивачем під час шлюбу куплений будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому і зареєстрований. Тобто на час приймання вказаного рішення, виконавчому комітету Костянтинівської міської ради не було відомо про наявність у позивача статусу особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, тому приймалося без застосування законодавчих актів, що регулюють надання особам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування відповідного житла.
Відповідачем зазначено, що позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про порушення прав позивача Костянтинівською міською радою її виконавчим комітетом або Костянтинівською міською військовою адміністрацією Краматорського району Донецької області під час здійснення публічно-владних управлінських функцій. Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької не приймала будь яких рішень, які б позивач вважав незаконними та оскаржував. Додані до позовної заяви листи від виконавчих органів Костянтинівської міської ради свідчать лише про намагання позивачем отримати копію особової справи ОСОБА_1 , як дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування та про те, що ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку.
05.07.2024 до суду від позивача надійшла заява про подання заяви зі зміною предмета позову у справі №524/7217/23 /а.с.9- 35, том 3/, у якій просив додати до матеріалів справи уточнений позов зі зміною позовних вимог та уточнення відповідача.
В уточненому адміністративному позові позивач просив:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а саме: матеріальної компенсації вартості оренди житла на виконання норм статей 3, 52, 55, 56 Конституції України в сумі 6480000 грн, а також судовий збір 1070 грн, моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 зі зміною предмета позову від 02.07.2024 (вх.№39700/24 від 05.07.2024) в справі №524/7217/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії /75-81, том 3/.
28.10.2024 позивачем подано до суду уточнений адміністративний позов /а.с. 5-31, том 4/, у якому просив:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною і зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а саме: матеріальної компенсації вартості оренди житла на виконання норм статей 3, 52, 55, 56 Конституції України в сумі 6480000 грн, а також судовий збір 1070 грн, моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 зі зміною предмета позову від 23.10.2024 (вх.№63248/24 від 28.10.2024) в справі №524/7217/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії /а.с.54-59, том 4/.
20.11.2024 позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів від 15.11.2024 /а.с.64, том 4/, у якому просив витребувати у Міністерства молоді та спорту України, Міністерство соціальної політики України, Державної служби України у справах дітей, Державної архівної служби України, Донецької обласної державної адміністрації, Костянтинівської міської ради, Костянтинівського міського відділу освіти; Костянтинівського міського відділу опіки ти піклування:
- відомості про Людину, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, держави Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження громадянина України ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , яке видано Костянтинівським міським відділом РАГС 10.01.1980, паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 21.11.1995, ПІН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 тел. НОМЕР_4 , довідка ВПО;
- відомості про зарахування на пільговий квартирний облік Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування;
- копію особистої справи Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування;
- виписку з книги первинного обліку неповнолітніх, які залишилися без батьківського піклування та їх влаштування в Костянтинівському районному (міському) відділі освіти Донецької області за 1975 - 1996 роки щодо Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, 06.11.1979 народження в м. Костянтинівка Донецької області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 клопотання ОСОБА_1 про від 15.11.2024 (вх.№68547/24 від 20.11.2024) про витребування доказів у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Витребувано у Міністерства освіти і науки України, Міністерства молоді та спорту України, Міністерства соціальної політики України, Державної служби України у справах дітей, Державної архівної служби України, Донецької обласної державної адміністрації, Костянтинівської міської ради, Управління освіти Костянтинівської міської ради, Відділу опіки ти піклування Костянтинівської міської ради відомості щодо ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування 06.11.1979 року народження в м. Костянтинівка Донецької області, держави Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження громадянина України ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , яке видано Костянтинівським міським відділом РАГС 10.01.1980, паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області 21.11.1995, ПІН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 : - відомості про зарахування на пільговий квартирний облік ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; - копію особистої справи ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; - виписку з книги первинного обліку неповнолітніх, які залишилися без батьківського піклування та їх влаштування в Костянтинівському районному (міському) відділі освіти Донецької області за 1975 - 1996 роки щодо ОСОБА_1 /а.с.72-75, том 4/.
Позивачем подано до суду уточнений адміністративний позов від 20.12.2024 (вх.№75895/24 від 23.12.2024) /а.с.99-121, том 4/, у якому просив:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною і зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 зі зміною предмета позову від 20.12.2024 (вх.№75895/24 від 23.12.2024) в справі №524/7217/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії /а.с.180-185, том 4/.
Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції відмовлено у прийнятті  заяв зі зміною предмета позову та уточнених позовів в справі №524/7217/23 та продовжено розгляд справи за первісним позовом, які містять вимоги про зобов`язання Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року, ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 року та  рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі №524/7217/23 за позовом Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, яка, на думку позивача, суперечить нормам Конституції та законодавства України. Розглянути уточнений позов від 07.05.2024 року Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування зі зміною предмету позову по справі №524/7217/23 та задовольнити його в повному обсязі, або спрямувати справу №524/7217/23 на новий розгляд , іншим складом суду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. 
Просить врахувати, що не зважаючи на норми законодавства України у зв`язку з явною службовою недбалістю та зухвалою бездіяльністю, або корисним умислом керівник учбового закладу - загальноосвітній школі - інтернаті №1 міста Костянтинівки вчасно, після виповнення позивачу 16 років, не подала відповідну заяву та не поставила позивача на квартирний облік, як дитини, що позбавлена батьківського піклування. Далі з 01.09.1996 року по 16.06.1999 року ОСОБА_1 проходив навчання в ПТУ №20 міста Костянтинівки, тобто на момент закінчення цього учбового закладу позивачу виповнилося 19 років 7 місяців, але керівником цього закладу з невідомих позивачу обставин також не була подана заява для зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, та не було надано соціальне тимчасове житло згідно з нормою ст. ст.3, 52 Конституції України та чинного правового акту Документ 226-94-п, поточна редакція — Редакція від 10.06.2021. Також, вказує, що станом на 1887 рік, коли позивачу виповнилося 18 років держава Україна в особі Костянтинівської міської ради Донецької області та Донецької обласної державної адміністрація не виконали належним чином свій посадовий обов`язок, який встановлений законодавством держави Україна по відношенню до Людини, Громадянина України ОСОБА_1 , який має статус дитини - сироти.
Зазначає, що усна ухвала від 15.05.2024 року якою безпідставно ОСОБА_3 було відмовлено Людині, Громадянину України ОСОБА_1 в його праві встановленому Конституцією України та КАС України «змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання» ухвалена «усно» в порушення норм КАС України та не внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, Вважає, що  де-факто цієї ухвали не існує в часі та просторі, але нею відмовлено в прийнятті до розгляду уточненого позову зі зміною предмету позову, поданого у відповідності до норм ст. 47 КАС України.
Вказує, що ухвала від 12.07.2024 по справі №524/7217/23 суперечить нормам Конституції України та КАС України, норм ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.07.2024по справі № 524/7217/23 за позовом     ОСОБА_1  до    Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації  про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024по справі № 524/7217/23 за позовом    ОСОБА_1  до   Донецької обласної державної адміністрації, Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області  про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року по справі № 524/7217/23 за позовом   ОСОБА_1  до  Костянтинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області,  Донецької обласної державної адміністрації  про зобов`язання вчинити певні дії.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Згідно зі ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно з рішенням народного суду м. Костянтинівка Донецької області від 25.02.1983 ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав на її дітей, зокрема, на ОСОБА_1 /а.с.13-14, том 1/.
Рішенням Костянтинівського міського відділу народної освіти від 06.04.1983 № 191 затверджено опікуном ОСОБА_5 над неповнолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_1 /а.с. 15, том 1/.
Згідно зі свідоцтвом про неповну загальну середню освіту від 14.06.1996 НОМЕР_5 ОСОБА_1 у 1996 році закінчив Загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів № 1 м. Костянтинівки /а.с.43, том 2/.
Відповідно до диплома НОМЕР_6 від 16.06.1999 цей диплом видано ОСОБА_1 у тому, що він 01.09.1996 вступив до Костянтинівського ПТУ № 20 Донецької області і 16.06.1999 закінчив ПТУ № 20 м. Костянтинівки /а.с. 44, том 2/.
Листом від 06.07.2021 виконавчий комітет Костянтинівської міської ради повідомив ОСОБА_1 , що взяття на квартирний облік дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, здійснюється за заявою піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування, а осіб з їх числа – за їх заявою. До заяви про взяття на квартирний облік дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, особи з їх числа додаються копії: документа, що посвідчує особу; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; документів, що підтверджують статус. До виконавчого комітету міської ради заяви щодо прийняття на квартирний облік позивача, як дитини, позбавленої батьківського піклування, не надходило, підстав для постановки на облік немає /а.с. 134, том 2 /.
14.07.2021 позивач звернувся із заявою до Костянтинівської міської ради, у якій просив надати адміністративну послугу: взяти на квартирний облік, у зв`язку з потребою поліпшення житлових умов /а.с. 131, том. 2/.
Рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 15.09.2021 № 355 "Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік" відмовлено позивачу у взятті на квартирний облік у зв`язку з тим, що він забезпечений жилою площею не нижче за встановлений рівень – 6 або менше кв.м. на одну особу. Склад сім`ї одна особа. ОСОБА_1 має реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на житловій площі 43,70 кв. м. мешкає 3 особи (він, колишня дружина, син) /а.с.18, том 1/.
Відповідно до Протоколу засідання громадської комісії з житлових питань 2021 року позивач має реєстрацію місяця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; даний будинок належить колишній дружині позивача на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2009; будинок був куплений під час шлюбу /а.с.129, том 2/.
Суд зазначає, що на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 Державним архівом Донецької області Донецької обласної державної адміністрації у листі від 20.12.2024 зазначено, що запитувані документи за період 2014-2024 роки на зберігання не надходили. Провести виявлення в фондах та надати, за наявністю, будь-яку інформацію за документами, які зберігались в держархіві області до 2014 року, неможливо, оскільки зазначені документи залишились у м. Донецьк на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України /а.с. 131, том 4/.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 26.12.2024 №321/0/20-24 банк даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, ведеться починаючи з 2014 року. Враховуючи викладене, у Міністерства соціальної політики України у володінні, користуванні та розпорядженні відсутня запитувана інформація /а.с. 139, том 4/.
Згідно з листом Управління освіти Костянтинівської міської ради від 26.12.2024 №1418/01-29 у 2006 році документи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, були передані до служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, про що був складений відповідний акт. Зазначено, що термін зберігання акта сплив, надати копію підтверджуючого документа неможливо /а.с.143, том 4/.
У листі від 19.12.2024 Державною службою України у справах дітей повідомлено, що не є розпорядником витребуваної інформації /а.с.133-134, том 4/.
Позивач, вважаючи, що має право на грошову компенсацію за належне йому житлове приміщення як для дитини-сироти, яка позбавлена батьківського піклування, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з урахуванням того, що оскільки позивач не перебуває на квартирному обліку дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, то відсутні підстави для забезпечення позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 та від 12.07.2024 про відмову у прийнятті до розгляду заяви зі зміни предмета позову суперечать нормам чинного законодавства колегія суддів зазначає наступне.
Так, звертаючись до суду з даною позовною заявою ОСОБА_1 просив:
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
08.05.2024 позивачем подано до суду уточнений адміністративний позов, у якому позивач  просить:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною і зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а саме: матеріальної компенсації вартості оренди житла на виконання норм статей 3, 52, 55, 56 Конституції України в сумі 6480000 грн, а також судовий збір 1070 грн, моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
У судовому засіданні 15.05.2024 судом першої інстанції оголошено зміст первісного позову та уточненої позовної заяви. 
Після оголошення наведеного судом відмовлено позивачу в прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви з огляду на одночасну зміну предмета та підстав позову відповідно до статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, про що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання в режимі конференції 15.05.2024 про відмову у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви.
05.07.2024 до суду від позивача надійшла заява про подання заяви зі зміною предмета позову у справі №524/7217/23, у якій просить додати до матеріалів справи уточнений позов зі зміною позовних вимог та уточнення відповідача.
В уточненому адміністративному позові позивач просить:
- визнати бездіяльність Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецької обласної державної адміністрації протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- зобов`язати Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію відшкодувати ОСОБА_1 , який має статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а саме: матеріальної компенсації вартості оренди житла на виконання норм статей 3, 52, 55, 56 Конституції України в сумі 6480000 грн, а також судовий збір 1070 грн, моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
В обґрунтування уточненого адміністративного позивачем зазначено, що останній, зі зміною виключно предмету позову, який ґрунтується на тих самих юридичних фактах та тих же обставинах, що і перший позов, але викладений в іншій стилістичній формі, в хронологічній послідовності, із зазначенням тих же обставин, які були відомі заявнику під час подання ним первісної заяви, але були кваліфіковані як низка кримінальних правопорушень, поданий до суду за 8 діб до початку розгляду, відповідає нормам КАС України та має бути прийнятий та розглянутий судом.
Також позивачем зазначено, що зухвалою недбалістю та бездіяльністю органів державної виконавчої влади, яка має здійснювати контроль за виконання органами місцевого самоврядування їх посадовими особами Конституції та Законів України, а також органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб територіальної громади міста Костянтинівки, на яких Законом покладено обов`язок від імені Держави Україна піклуватися, опікати та здійснювати повне державне забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_1 була завдана особливо велика матеріальна та моральна шкода, яка за 27 років знущань станом на 07.05.2024 дорівнює 6480000 грн, згідно з нормою статті 56 Конституції України.
Надаючи оцінку зазначеному вище та доводам позивача в цій частині, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частинами другою, п`ятою, сьомою статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.
Окремим документом викладаються ухвали з питань: 1) залишення позовної заяви без руху; 2) повернення позовної заяви; 3) відкриття провадження в адміністративній справі; 4) об`єднання справ та роз`єднання позовних вимог; 5) забезпечення доказів; 6) визначення розміру судових витрат; 7) продовження та поновлення процесуальних строків; 8) передачі адміністративної справи до іншого адміністративного суду; 9) забезпечення позову; 10) призначення експертизи; 11) виправлення описок і очевидних арифметичних помилок; 12) відмови в ухваленні додаткового судового рішення; 13) роз`яснення судового рішення; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позовної заяви без розгляду.
Окремим документом можуть викладатися також ухвали з інших питань, які вирішуються під час судового розгляду.
Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.
Таким чином, у даному випадку Кодекс адміністративного судочинства України не зобов`язує суд виносити ухвалу щодо уточненого позову (заяви про зміну предмета та/або підстав позову) окремим документом. Це право суду виносити ухвалу щодо уточненого позову (заяви про зміну предмета та/або підстав позову) окремим документом чи постановляти без виходу до нарадчої кімнати, що заносяться секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, з урахуванням чого колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що де-факто ухвали від 15.05.2024 не існує в часі та просторі та вказана  суперечить вимогам КАС України.
Продовжуючи надавати оцінку доводам апелянта в частині протиправності ухвал суду першої інстанції від 15.05.2025 та від 12.07.2024, колегія суддів зазначає, що за змістом принципу диспозитивності адміністративного судочинства, закріпленого у статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Частинами першою та другою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з пунктами 3, 6 частини третьої цієї статті учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, процесуальним законом позивачу як ініціатору судового процесу надано широке коло процесуальних прав, у тому числі змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.
Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.
Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки: зміну чи припинення правовідносин.
Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.
Розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.
Водночас предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних відносин.
Колегія суддів зауважує, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.
Як зазначено у постановах Верховного Суду від 30.11.2018 у справі № 806/1723/17, від 19.07.2022 у справі № 420/13476/20: позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, підстав позову та розміру позовних вимог на власний розсуд, але це право обмежене певними "стадійними вимогами"; однак, наведені норми процесуального закону обмежують право позивача змінювати одночасно предмет та підстави позову.
Так, у первісному адміністративному позові позивач зазначив, що відповідно до книги первинного обліку неповнолітніх, які залишилися без батьківського піклування, та їх влаштування в Костянтинівському районному (міському) відділі народної освіти Донецької області за 1975-1996 роки, перебував на обліку як дитина, позбавлена батьківського піклування, про що був внесений відповідний запис від 25.02.1983 за № 165/164. Причиною взяття позивача на вказаний облік обґрунтовувалася наступним чином: батько, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав.
Нагляд за ним у дитинстві здійснювала бабуся ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 .
Додатково зазначив, що його особова справа як дитин-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, від управління освіти м. Костянтинівки до служби у справах дітей, при її утворенні в якості юридичної особи, не передавалась. В архівному відділі Костянтинівської міської раді особова справа позивача не зберігається її місцезнаходження невідоме.
Указане вище підтверджується листом виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 09.08.2021 за № 3-291-17, листом управління освіти Костянтинівської міської ради від 10.12.2021 за №24/01-18, листом служби у справах дітей Костянтинівської міської ради від 03.08.2021 за № 13-411/03, рішенням народного суду м. Костянтинівки Донецької області від 25.02.1983, рішенням Костянтинівського міського відділу народної освіти № 191 від 06.04.1983, належним позивачу свідоцтвом про народження.
Станом на дату подання позову у власності власного житла не має, що підтверджується інформаційною довідкою № 265594846 від 13.07.2021.
За доводами позивача у первісному позові, що на даний час ні Костянтинівська міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області, ні Донецька обласна державна адміністрація не забезпечили позивача житлом або грошовою компенсацією за належне позивачу житло; він неодноразово звертався із даним питанням до відповідачів з метою його вирішення у досудовому порядку, проте, законні вимоги досі не виконано.
Таким чином, позивач зазначив про наявність підстав для зобов`язання Константинівську міську військову адміністрацію Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Водночас, у заяві зі зміною предмета позову позивач зазначає наступне.
Не зважаючи уваги на норми законодавства України у зв`язку з явною службовою недбалістю та зухвалою бездіяльністю, або корисним умислом керівник учбового закладу – загальноосвітній школі – інтернаті №1 міста Костянтинівки вчасно, після виповнення позивачу 16 років, не подала відповідну заяву та не поставила позивача на квартирний облік, як дитини, що позбавлена батьківського піклування. Далі з 01.09.1996 по 16.06.1999 позивач проходив навчання в ПТУ №20 міста Костянтинівки. Тобто на момент закінчення цього учбового закладу йому виповнилося 19 років 7 місяців, але керівником цього закладу з невідомих позивачу обставин також не була подана заява для зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, та не було надано соціальне тимчасове житло згідно з нормою статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".
Також зазначено позивачем: "далі в житті позивача, в очікуванні житла від держави, було тільки злидні, жебракування, та мандри по найманим квартирам, за які сплачував оренду з тих незначних сум коштів, які міг заробити чесним трудом молодий робітник після ПТУ, обмежуючи себе в нормальному харчуванні, одязі та інших соціальних благах. Позивач як дитина сирота не знав про свої права та пільги, а посадові особи органу опіки та піклування місцевого самоврядування Костянтинівської міської ради та учбових закладів Костянтинівської міської ради приховували від позивача встановлені та гарантовані державою Україна права, пільги, грошову допомогу, що мають отримувати від держави діти-сиріти, діти, позбавлені батьківського піклування, до статусу яких належу і я – ОСОБА_1 , а особисто посадові особи цих органів та закладів умисно не виконували своїх прямих службових та посадових обов`язків в межах своїх повноважень, покладених на них статтею 52 Конституції та Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".
Позивач стверджує, що він, як гідний громадянин України не знав та не здогадувався про злочинні дії проти нього посадових осіб органу опіки та піклування місцевого самоврядування Костянтинівської міської ради та учбових закладів Костянтинівської міської ради та був впевнений, що внесений до черги на отримання житла від держави Україна, як дитина-сирота, дитина, позбавлена батьківського піклування.
За доводами позивача: коли, очікуючи на свою чергу, втратив надію на отримання безкоштовного житла від держави Україна і в 2021 році став звертатися з заявами та запитами до органу опіки та піклування місцевого самоврядування Костянтинівської міської ради та учбових закладів Костянтинівської міської ради, де проходив навчання, як дитина-сирота, дитина, позбавлена батьківського піклування. Офіційно повідомили, що позивачу був встановлений статус як дитині-сироті, дитині, позбавленої батьківського піклування, але він ні в якої пільговій черзі на отримання житла від держави не зареєстрований і взагалі його особиста справа зникла невідомо куди. Після закінчення позивачем ПТУ №20 міста Костянтинівки в 16.06.1999 з його особливою справою дитини-сироти та дитини, позбавлені батьківського піклування ОСОБА_1 "взагалі почалася детективна історія".
За відомостями з офіційної відповіді начальника управління освіти Костянтинівської міської ради Лариси Мінаєвої від 16.08.2021 та 10.12.2021 книга обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також інші документи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування були передані до служби у справах дітей Костянтинівської міської ради в 2006 році.
За відомостями з офіційної відповіді від 09.08.2021 Костянтинівського міського голови О.А. Азарова можливо встановити наявність особистої справи та статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування записом від 25.02.1983 за № 165/164, внесеним до книги первинного обліку неповнолітніх, які залишилися без батьківського піклування та їх влаштування в Костянтинівському районному (міському) відділі народної освіти Донецької області за 1975 - 1996 роки. Також міський голова цим листом підтверджує вчинення посадовими особами місцевого самоврядування та органів освіти Костянтинівської міської ради кримінального правопорушення, яке має ознаки статті 367 КК України та повідомляє таке: "Особова справа ОСОБА_1 , як дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування від управління освіти м. Костянтинівки до служби у справах дітей при її утворенні в якості юридичної особи не передавалась. В архівному відділі Костянтинівської міської ради вона не зберігається, її місцезнаходження не відоме. Отже видати вам копію особливої справи дитини, позбавленої батьківського піклування не можливо."
Такі дії службових та посадових осіб органів та закладів місцевого самоврядування Констянтинівської міської ради мають ознаки кримінального правопорушення, встановленого статті 367 КК України. Такою зухвалою недбалістю та бездіяльністю органів державної виконавчої влади, яка має здійснювати контроль за виконання органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами виконання Конституції та законів України, а також органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб Територіальної громади міста Костянтинівки, на яких саме законом покладено обов`язок від імені Держави Україна піклуватися, опікати та здійснювати повне державне забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування позивача – дитині сироті, дитині, позбавленому батьківського піклування ОСОБА_1 була завдана особливо велика матеріальна та моральна шкода, яка за 27 років знущань станом на 07.05.2024 дорівнює 6480000 грн, згідно з нормою статті 56 Конституції України.
Таким чином, у частини первісного позову щодо зобов`язання відповідачів забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України, позивач у заяві зі зміною предмета позову змінив предмет позову, зазначив конкретну суму матеріальної компенсації вартості оренди житла в сумі 6480000 грн. При цьому, у цій же позовній вимозі у заяві зі зміною предмета позову позивач просить зобов`язати відповідачів відшкодувати позивачу матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, питання щодо якого регулюється частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Тобто це вже різні підстави та предмет позову навіть в одній позовній вимозі.
Також у заяві зі зміною предмета позову позивач додатково просить:
- визнати бездіяльність відповідачів протиправною;
- зобов`язати зараховувати ОСОБА_1 на квартирний облік для отримання пільгового безкоштовного житла від держави Україна відповідно до статей 3, 52 Конституції України та статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування";
- стягнути моральної шкоди, завданої за 27 років жебракуванням, що дорівнює 5760000 грн.
Тобто, у цьому випадку позивач змінює предмет позову (вимоги до відповідачів) та підстави (зазначає інші обставини у справі, які складаються із фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки).
У постанові від 22.01.2020 у справі №826/19197/16 Верховний Суд підкреслив, що зміна предмета позову або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що у поданих позивачем заявах від 08.05.2024 та від 05.07.2024 у справі №524/7217/23, за наслідками розгляду яких було постановлено ухвали від 15.05.2024 та від 12.07.2024, позивач одночасно змінює і предмет, і підстави адміністративного позову, що суперечить частині першій статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 та від 12.07.2024 про відмову у прийнятті до розгляду заяви зі зміни предмета позову суперечать нормам чинного законодавства.
Так, судом першої інстанції розглянуто справу за первісним позовом з позовними вимогами про зобов`язання Константинівської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Донецьку обласну державну адміністрацію забезпечити позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Продовжуючи розгляд апеляційної скарги щодовимог про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 39 Житлового кодексу України від 30.06.1983 № 5464-X (у редакції, чинній на момент навчання позивача у Загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів № 1 м. Костянтинівки та ПТУ № 20 м. Костянтинівки) було передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов:
- за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті;
- за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення   житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
Лише Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту житлових прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа" від 01.07.2010 № 2394-VI (набрав чинності – 27.07.2010) у Житловому кодексі України статтю 39 доповнено частиною другою такого змісту: "Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".
Закон України "Про охорону дитинства" № 2402-III прийнятий 26.04.2001 та набрав чинності 06.06.2001, тобто після закінчення позивачем ПТУ № 20 м. Костянтинівки (16.06.1999).
Статтею 25 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.
Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.
У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї не мали впорядкованого житла або вселення їх в приміщення, яке зберігалося за ними, неможливе, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за останнім місцем проживання в порядку, встановленому законодавством України.
Держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, підлягають обов`язковому державному страхуванню до досягнення ними 18-річного віку.
Держава гарантує працевлаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після повернення їх з дитячих закладів, від опікунів чи піклувальників, з дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, закінчення навчання в державних та комунальних навчальних закладах.
На час звернення до суду позивачем із позовними вимогами (02.10.2023) стаття 25 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає наступне.
Діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.
Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.
У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України.
Держава забезпечує дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, мали впорядковане житло, що зберігалося за ними, вселення їх у ці приміщення і повернення їм майна, що знаходилося в цих приміщеннях на день передачі дітей під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи з їх числа, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання в них таких дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або, за їхнім бажанням, - грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, або забезпечуються позачергово соціальним житлом за місцем їх перебування на соціальному квартирному обліку.
Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають право на позачергове отримання жилого приміщення або, за їхнім бажанням, - грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, на позачергове отримання соціального житла за умови їх перебування у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на момент досягнення 23-річного віку.
Держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України.
Дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після досягнення ними 18-річного віку надається одноразова допомога у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Держава гарантує працевлаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після повернення їх з дитячих закладів, від опікунів чи піклувальників, з дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, закінчення навчання в державних та комунальних навчальних закладах.
Колегія суддів зазначає,  що Закон України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" прийнятий 13.01.2005 та набрав чинності 02.02.2005 (тобто після закінчення позивачем ПТУ № 20 м. Костянтинівки (16.06.1999).
Стаття 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачала, що після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.
Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.
Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.
На час звернення до суду позивачем із позовними вимогами (02.10.2023) стаття 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачає наступне.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після завершення перебування у відповідних закладах, дитячих будинках сімейного типу, прийомних сім`ях або завершення строку піклування діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи з їх числа протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа, які перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, мають право зараховуватися на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і соціальний квартирний облік за місцем їх фактичного проживання, зазначеним у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа, місцем походження або проживання яких до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є населені пункти тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей, територія населених пунктів на лінії зіткнення, тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та які не перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб, беруться на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, соціальний квартирний облік органами місцевого самоврядування за місцем їх фактичного проживання на території населених пунктів України, крім тимчасово окупованих територій та територій населених пунктів на лінії зіткнення. Зміна місця проживання таких осіб після взяття їх на облік як громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та на соціальний квартирний облік не є підставою для зняття їх з відповідного обліку.
Перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які досягли 16 років, на соціальному квартирному обліку не є підставою для відмови їм у взятті на квартирний облік або зняття з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, чи обліку осіб, які мають право на отримання житла (пільгових кредитів на будівництво і придбання житла) за державними житловими програмами для окремих категорій громадян, визначених законодавством.
Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом.
Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України.
Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам.
Забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа впорядкованим житлом або, за їхнім бажанням, - грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають право на позачергове отримання благоустроєного жилого приміщення або соціального житла до надання їм благоустроєного жилого приміщення для постійного проживання або, за їхнім бажанням, - грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, за умови перебування у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або соціальному квартирному обліку на момент досягнення 23-річного віку.
З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років:
- не втрачають право на позачергове отримання жилого приміщення, на позачергове отримання соціального житла,
- або, за їхнім бажанням, - грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення,
проте, повинна бути виконана умова закону – перебування їх у встановленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або соціальному квартирному обліку на момент досягнення 23-річного віку.
Отже, на час звернення із позовом до суду відповідно до статті 39 Житлового кодексу України, статті 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", статті 25 Закону України "Про охорону дитинства" діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, а також особи з їх числа мають перебувати на квартирному обліку для забезпечення в подальшому таких дітей житлом.
Відповідно до пункту 1 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2021 № 615 (надалі – Порядок   № 615, у редакції, чинній на час звернення із позовом до суду), порядок визначає механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення для дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, визначених статтею 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" та статтею 25 Закону України "Про охорону дитинства" .
Тобто, перебування на квартирному обліку дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа має передувати умовам надання грошової компенсації.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 615 право на отримання грошової компенсації відповідно до Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2021 № 615 (далі - Порядок та умови), за власним вибором мають особи віком від 16 років у порядку черговості відповідно до дати включення у списки громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.
Згідно зі статтею 43 Житлового кодексу України (у редакції, чинній згідно із Законом України "Про дерадянізацію законодавства України" від 21.04.2022 № 2215-IX, набрав чинності 07.05.2022) громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Законодавством України окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
Колегія суддів наголошує, що доказів перебування позивача на квартирному обліку сторонами у справі не надано, судом не встановлено.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради від 15.09.2021 № 355 "Про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік" /а.с.18, том 1/, проте, це рішення прийнято на підставі заяви позивача від 14.07.2021, у якій позивач просив взяти на квартирний облік у зв`язку потребою поліпшення житлових умов, без надання жодних доказів того, що він має статус особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Доводи позивача про те, що ні школа №1, ні ПТУ №20 не виконали свого обов`язку щодо подання заяви до відповідних органів про зараховування його на квартирний облік та/або соціальний квартирний облік спростовуються вищенаведеними нормами законодавства у відповідній редакції, на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час закінчення ОСОБА_1 школи №1 та ПТУ № 20 не існувало відповідної редакції Закону щодо наведеного обов`язку подання заяви адміністрацією закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування.
Таким чином, позивачем не порушувалося питання про взяття його на квартирний облік як особу з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. До заяви від 14.07.2021 позивач надав лише довідку про склад сім`ї та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до яких встановлено, що право власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у якому зареєстрований позивач, належить ОСОБА_2 , яка є була дружиною позивача згідно зі свідоцтвом про одруження від 07.08.2004, видане Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області Донецького обласного управління юстиції.
На час звернення позивача із позовом до суду ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, про що зазначено, зокрема, позивачем та у довідці (витязі з домової книги про склад родини та реєстрації) /а.с. 130, том 2/, що відповідачами не заперечується.
Надана до суду Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта – ОСОБА_1 № 26555948456 стосовно відсутності на праві власності об`єктів нерухомого майна за позивачем також не підтверджує взяття позивача на відповідний квартирний облік /а.с. 129, том 2/.
Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_1 не перебуває на квартирному обліку як дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, то відсутні підстави для забезпечення позивача грошовою компенсацією за належне йому житлове приміщення як для дитини, яка позбавлена батьківського піклування, у розмірі та у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням викладених обставин в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційній скарзі є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та, здебільшого, дублюють зміст заяви про подання заяви зі зміною предмета позову від 05.07.2024 та уточненого позову від 08.05.2024, проте у прийнятті таких заяв Полтавським окружним адміністративним судом було відмовлено. Правомірність відмов суду першої інстанції у прийнятті заяви зі зміною предмета позову від 05.07.2024 та уточненого позову від 08.05.2024 досліджена судом апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 524/7217/23  залишити без змін  
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло   	
Постанова складена в повному обсязі  25.07.25.