Головуючий І інстанції: С.М. Гелета

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 р. 	Справа № 480/8088/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602 по справі № 480/8088/20
за позовом    ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                    
про визнання протиправним рішення, дій вчинених суб`єктом владних повноважень,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Сумського адміністративного суду від 29.12.2021 у справі №480/8088/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги задоволено, та, з урахуванням ухвали суду від 19.01.2021:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) щодо зменшення розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 68% до 54% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ),
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ), як судді апеляційного суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 04.03.2020 №63 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Позивач через систему "Електронний суд" 17.04.2025 подав заяву в порядку ст. 383 КАС України, у якій просить постановити окрему ухвалу і направити її Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, норми якого зазначені в описовій частині цієї заяви.
Заява обґрунтована  тим, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року Справа № 480/8088/20, яке набрало законної сили 29 січня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо зменшення розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 68% до 54% при проведенні перерахунку раніше нарахованого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді апеляційного суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 04.03.2020 №63 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що з копії розрахунку стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 15), стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 становить 22 роки 1 місяць 26 днів, що не заперечується відповідачем. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2017 у справі №592/3453/17 зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (правонаступником якого є відповідач) провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення, з 09.12.2016 р., з зарахуванням до стажу роботи на посаді судді 6 р. 11 міс. 20 дн. стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 28.11.1982 р. по 15.11.1984 р., половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 р. по 30.06.1990 р., роботи на посаді помічника прокурора Путивльського району Сумської області з 03.12.1990 р. по 03.01.1994 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Вказана постанова Ковпаківського районного суду м. Суми була залишена без зміни ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду, набрала законної сили 31.05.2017 та врахована відповідачем при призначенні та подальшому перерахунку довічного грошового утримання позивача, що не заперечується відповідачем у відзиві та підтверджується копією перерахунку (а.с. 8). Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, з урахуванням викладеного, стаж роботи судді Попруги С.В., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить повних 29 років. Зі змісту протоколу перерахунку вбачається, що основний розмір довічного утримання позивача після перерахунку складає 54 %, а повинен складати 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням вимог ч. 3 ст.142 Закону № 1402. Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З 04 лютого 2021 року, відповідач добровільно виконував рішення суду №480/8088/20, щомісячно до 27 лютого 2025 року (Сторонами визнається). 27 лютого 2025 року відповідач прийняв рішення 959230822969, яким зменшив позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68 відсотків до 54 відсотків. (Відповідачем визнається). Такі незаконні дії та рішення відповідача призвели до зменшення щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 . У даному випадку відповідач 27 лютого 2025 року скасував вищезгадане рішення суду. 04 березня 2025 року за заявою позивача та виконавчим листом №480/8088/20 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колос Р.В., відкрито виконавче провадження №77388224. 13 березня та 11 квітня 2025 року, відповідач, не зважаючи на звернення позивача з приводу незаконного зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання до 54%, виплатив таке утримання в розмірі 54 %. Позивач зазначає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду в справі №480/8442/24 згідно закону не може бути підставою для перегляду рішення суду у цій справі, оскільки предметом спору в ній був лише прожитковий мінімум 2024 року, який підлягає множенню на 68%.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 480/8088/20 за позовом    ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення, дій вчинених суб`єктом владних повноважень - повернуто заявнику.
Позивач не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що  постановлячи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції послався на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року, справа № 9901/988/18, проте не правильно витлумачив висновки цього судового рішення та не врахував те, що виконавчий лист у справі №440/8088/20 знаходиться на примусовому виконанні з 5 березня 2025 року, яке не завершено. Боржник приймає та щомісячно реалізує протиправні дії щодо нього виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 54 відсотків замість 68, при цьому  скасувавши своїм рішенням, рішення суду у цій справі, з посиланням на рішення суду у справі № 480/8442/24. Вказує, що останній раз відповідач порушив права позивача підтверджені рішенням суду в цій справі 11 квітня 2025, після чого 17.04.2025 з дотриманням строків, визначених ст. 383 КАС України позивач звернувся із заявою, у якій просив постановити окрему ухвалу і направити її Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, норми якого зазначені в описовій частині цієї заяви.
Відповідач  правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, з таких підстав.
Повертаючи заяву, подану позивачем у порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив десятиденний строк, встановлений статтею 383 КАС України .
Суд першої інстанції дійшов висновку, що про порушення своїх прав щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання  з лютого 2025 року позивач вже знав з 12.03.2025 (з моменту подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду).  Відтак, звернувшись до суду 17.04.2024, позивач пропустив десятиденний строк, встановлений статтею 383 КАС України.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, з урахуванням доводів сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Конвенція). За судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справи "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції") право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.
Відповідно до Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129). Суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Основного Закону України).
Ці норми Конституції України знайшли своє вираження в процесуальному законодавстві України. Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.
Рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.
Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон України “Про виконавче провадження”.
Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).
Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно приписів частини 4 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Отже, визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині першій цієї статті, є встановлення дати, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Перебіг десятиденного строку на звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України починається із дати, коли особа - позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів діями або бездіяльністю відповідача, пов`язаними із виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.
Матеріалами справи №480/8088/20 підтверджується, що  позивачем  через систему "Електронний суд" 12.03.2025 подавалася заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №480/8088/20.
Ухвалою суду від 26.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №480/8088/20. 
В ухвалі суду від 12.03.2025, яка набрала законної сили, на даний час не є скасованою, зазначено, що заява обґрунтовувалася тим, що позивачу зменшено з 25.02.2025 розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68% до 54%,  наявна копія протоколу про перерахунок від 25.02.2025, яка завірена відповідачем  12.03.2025, копія заяви позивача від 24.03.2025 про перевірку виконання судового рішення та зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з 68% до 54%.
Судом зазначено, що судове рішення в частині проведення перерахунку довічного грошового утримання з розрахунку 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, було виконано, що виключає підставу для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в цій частині. 
Також в ухвалі від 12.03.2025 зазначено, що судом встановлено, що перерахунок довічного грошового утримання позивача у 2025 році, був здійснений не на виконання рішення у справі №480/8088/20. Також судом встановлено, що такі підстави як "у зв`язку з уточненням даних в ЕПС, уточнення стажу судді" чи перерахунок на виконання рішення суду у справі №480/8442/24,       як вказує представник відповідача, у зв`язку з чим позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання з 25.03.2024 з визначенням 54% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді,       не були предметом розгляду в межах цієї справи. 
Вказані обставини потребують окремого судового дослідження, оцінки та системного аналізу норм законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Втім порушені, на думку позивача, права після проведеного 25.02.2025 перерахунку довічного грошового утримання судді з 25.03.2024, можуть бути поновлені шляхом звернення у порядку іншого позовного провадження, а не у порядку ст.ст.381-1, 382, 382-1 КАС України у цій справі, про що зазначено у мотивувальній частині ухвали суду від 26.03.2025.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що в подальшому, позивачем через систему "Електронний суд" 26.03.2025 подано заяву в порядку ст.  383 КАС України , у якій позивач просив постановити окрему ухвалу і направити її ГУ ПФУ в Сумській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, норми якого зазначені в описовій частині такої заяви.
Заява обґрунтована тим, що з 04.02.2021, відповідач добровільно виконував рішення суду №480/8088/20, щомісячно до 25 лютого 2025 року, і в подальшому після перерахунку зменшив позивачу розмір щомісячного довічного грошового утримання з 68 відсотків до 54 відсотків.  Такі незаконні дії та рішення відповідача призвели до зменшення щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_1 з 25.02.2025.  
Разом із тим, 01.04.2025 позивачем подано заяву про повернення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України. Ухвалою суду від 03.04.2025 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень повернуто позивачу без розгляду, у зв`язку із її відкликанням позивачем.
Також позивач через систему "Електронний суд" 02.04.2025 подав заяву про роз`яснення судового рішення від 29.12.2020  по справі №480/8088/20. До заяви позивачем надано лист ГУ ПФУ в Сумській області від 28.03.2025 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, здійсненого під час виконання судового рішенні по іншій справі №480/8442/24 та нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі  54%. 
Ухвалою суду від 08.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення  у справі №480/8088/20.
Таким чином,  про порушення своїх прав щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання  з лютого 2025 року позивач вже знав з 12.03.2025 (з моменту подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду).
Втім, із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, які вчинені відповідачем, як зазначає позивач з лютого 2025року, позивач вдруге звернувся лише 17.04.2025, тобто із пропуском десятиденного строку визначеного частиною 4 статті 383 КАС України.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої  інстанції про пропуск позивачем десятиденного строку, встановленого ч.4 ст.383 КАС України
У поданій заяві позивач не навів мотивів та обставин, які б свідчили, з якого часу він уважає, що порушені його права, свободи та інтереси, не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, а доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду з цією заявою, заявник не надав.
Тобто коли позивач вирішив звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України, він, окрім дотримання вимог самої заяви, зобов`язаний зважати на строки звернення, пропуск яких унеможливлює прийняття судом до розгляду такої заяви та розгляд її по суті.
За правилами ч.5 ст.383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику, що, у свою чергу, свідчить про правомірність висновків суду першої інстанції.
Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача також не містить, а її доводи критично оцінюються колегією суддів, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій та були враховані судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст.316 КАС України, суд 2апеляційної  інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 по справі № 480/8088/20  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    З.Г. Подобайло