справа № 754/1282/25                                         головуючий у суді І інстанції Бабко В.В.
провадження № 22-ц/824/10184/2025                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 червня 2025 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Надточий К.О.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами   ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальність «Київські енергетичні послуги» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бабко В.В. в місті Києві, дата складення повного тексту рішення 28 березня 2025, у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «Київські енергетичні послуги» про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
         У січні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 9 020,28 грн. сплачені ним за незаконні вимоги ТОВ «Київські енергетичні послуги», моральну шкоду в розмірі 9 020,28 грн., та зобов`язати відповідача перерахувати йому грошові кошти в розмірі 18 040,56 грн. поштовим переказом на його адресу.
Позовна заява обґрунтована тим, ТОВ Київські енергетичні послуги» порушили його законні права, а саме  30 вересня 2024 року перерізали провід електропостачання у його квартиру. При цьому заборгованості за електропостачання у нього не було, а навпаки була переплата в розмірі 11 308,48 грн. ОСОБА_1 був вимушений заплатити за відновлення електропостачання 9 020,28 грн. Вважає дії відповідача протиправними та незаконними оскільки він та члени його родини залишились без світла, при цьому позивач є інвалідом армії 2 групи безстроково та переніс операцію по трепанації черепа.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року  позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з ТОВ «Київські енергетичні послуги» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за послуги відновлення постачання електроенергії в розмірі 2 917,96 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені ним у позовній заяві та вказує, що суд першої інстанції жодним чином не мотивував своє рішення.
В апеляційній скарзі ТОВ «Київські енергетичні послуги» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовувідмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «Київські енергетичні послуги» вказує, що для розрахунків за спожиту електричну енергію на потреби електропостачання об`єкта, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в Товаристві відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 шляхом фактичного споживання електричної енергії та шляхом здійснення оплат за спожиту електричну енергію, приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів. На сьогодні позивач є споживачем електричної енергії згідно Договору про постачання електричної енергії. Відповідачу ОСОБА_1 , як споживачу електричної енергії у зв`язку з наявною заборгованістю, рекомендованим листом 14 серпня 2024 року було надіслано попередження про припинення постачання електричної енергії до об`єкту споживання за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 08 серпня 2024 року, відповідно до обсягів переданих оператором системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» за особовим рахунком № НОМЕР_1 сума до сплати за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , становить 5 084,44 грн., з якої: 561,60 грн. - нарахування за липень 2024 року та 4 522,84 грн. - заборгованість за попередні розрахункові періоди. Зазначена заборгованість виникла з лютого 2023 року внаслідок проведення оплат сумами, що не відповідають вартості спожитої електроенергії у відповідних розрахункових періодах. Оскільки заборгованість за спожиту електроенергію позивачем не було сплачено у повному обсязі, Товариство скористалося своїм правом і звернулося до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» для відключення електроустановки споживача від електричної мережі. 30 вересня 2024 року постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 було припинено. У вересні 2024 року (після припинення електропостачання) на особовий рахунок від позивача надійшла оплата сумою 6 102,32 грн. Після отримання інформації про оплату заборгованості та вартості робіт з повторного підключення до електромережі, ТОВ «Київські енергетичні послуги» сформовано відповідну заявку, яку передано до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» для подальшого виконання робіт з відновлення електропостачання до помешкання за адресою позивача. Відповідно до інформації, отриманої від ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», електропостачання за адресою: АДРЕСА_1, було відновлено 02 жовтня 2024 року. Зазначає, що порядок проведення нарахувань, розрахунків за електроенергію з урахуванням пільги «Ветеран військової служби», з 01 жовтня 2019 року виконавці послуг проводять нарахування за послугу в повному обсязі, без врахування знижки, яка надається пільговику. Також, починаючи з дати початку монетизації, на особовий рахунок позивача № НОМЕР_1 перераховано від АТ «Ощадбанк» кошти загальною сумою 3 876,73 грн., які враховано в розрахунках за спожиту електроенергію за адресою позивача. Зазначають, що своїми діями жодних моральних страждань позивачу не нанесеною. У зв`язку з тим, позивачем жодним чином не доведено порушення ТОВ «Київські енергетичні послуги» його законних прав та інтересів.
В судове засідання суду апеляційної інстанції представник ТОВ «Київські енергетичні послуги»  не з`явилася. Надала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з поганим самопочуттям.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні, а явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виснував, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Враховуючи зазначене, та те, що сторона відповідача реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі,  наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відхиливши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальність «Київські енергетичні послуги» залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , згідно з інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
08 вересня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , від ТОВ «Київські енергетичні послуги» надійшов рахунок за електроенергію № 80472542 за серпень 2024 року. Відповідно до якого зазначено, що борг станом на 01 серпня 2024 року становить 5 049,88 грн.; нараховано у серпні 552,96 грн.; до сплати за фактичне споживання 5 549,36 грн.; очікуване споживання у вересні 552,96 грн. Рекомендовано до сплати 6 102,32 грн.
30 вересня 2024 року ОСОБА_1 отримав від ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» повідомлення про припинення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 . У повідомленні одночасно зазначено, для того щоб відновити електропостачання, потрібно звернутись до енергоофісу постачальника YASNO ТОВ «Київські енергетичні послуги» з квитанцією про сплату боргу та за додатковим розрахунком щодо сплати витрат на повторне підключення.
30 вересня 2024 року згідно із Рахунком № 95821440, було сплачено за послуги відновлення постачання електроенергії в розмірі 2 917,96 грн.
02 жовтня 2024 року представником ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» Горбатюком В.В., було видано повідомлення про підключення/відключення побутового споживача, відповідно до якого компанією ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» відновлено  подачу електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів в розмірі 2 917,96 грн., які сплачені за послуги відновлення постачання електроенергії, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відключення квартири позивача відбулося передчасно, а отже неправомірно зі сторони відповідача. Разом з тим, кошти в розмірі 6 102,32 грн. які перераховані позивачем на особовий рахунок відповідача покрили заборгованість за надані відповідачем комунальні послуги у вигляді електропостачання, які відповідно до ст. 322 ЦК України, ст. 67, 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил, повинні обов`язково сплачуватися споживачами електричної енергії. Стороною позивача суду не надано беззаперечних доказів відсутності станом на серпень 2024 року заборгованості за отримані послуги з постачання електроенергії. Також, суд встановив факт, що позивачу були спричинені моральні страждання діями відповідача, які призвели до душевних переживань, при тому що позивач є інвалід армії ІІ групи, а тому, враховуючи   обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, суд вважав, що сума у розмірі 5 000,00 грн. є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 77 Закону України від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон №2019-VIII), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальником є суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, серед яких можуть бути і договір про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо.
Частиною четвертою статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором. Оплата послуг з розподілу здійснюється за тарифами, які регулює Регулятор відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи на послуги з розподілу електричної енергії оприлюднюються операторами систем розподілу в порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
Товариство здійснює діяльність на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» та п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
З 01 січня 2019 року на території міста Києва послуги з розподілу електричної енергії надає ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».
Таким чином, позивач відповідно до пункту 7 Постанови, шляхом споживання та оплати електричної енергії, приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір), на умовах комерційної пропозиції «Побутова».
За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно пп. 1 п.6.2 Договору Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору.
У свою чергу Постачальник зобов`язується нараховувати і виставляти рахунки Споживачу за електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим Договором (пп. 2 п.7.2. договору).
Пунктом 8.1 Договору встановлено, що Постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта Споживача від електроживлення у випадку порушення Споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим Договором, у тому числі за графіком погашення заборгованості.
Умови та порядок припинення постачання електричної енергії споживачу визначені розділом VII ПРРЕЕ.
Згідно пп.1 п.7.5 ПРРЕЕ попередження про припинення електроживлення надсилається оператором системи розподілу одночасно електропостачальнику та відповідному споживачу електричної енергії за 5 робочих днів до запланованої дати обмеження/припинення розподілу електричної енергії.
Припинення електропостачання може здійснюватися електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником (п.7.5 ПРРЕЕ)
Попередження про припинення електропостачання оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження і в даному випадку додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.
Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).
Враховуючи вище зазначені вимоги закону, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів як направлення так і отримання позивачем ОСОБА_1 письмового попередження як це передбачено п. 7.5. розділу VII Правил. Крім того стороною відповідача не надано копію письмового попередження споживача зі всіма умовами визначених Правилами, щоб суд міг встановити дійсне існування та формування письмового попередження споживача.
Отже, відключення позивача  від  мережі оператора розподілу, було здійснено незаконно, що має наслідком відшкодування шкоди, спричиненої таким відключенням та моральної шкоди.
Доводи  апеляційної скарги позивача в частині  відсутності між ним та енергопостачальником договору на постачання електроенергії, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично користується електроенергією, а від так є споживачем.
 З вищезазначених вимог закону та ПРРЕЕ вбачається, що укладення договору  на постачання електроенергії між постачальником та споживачем є не правом, а обов`язком сторін. Отже, відсутність між  позивачем та відповідачем договору на постачання електричної енергії, за умови фактичного її споживання позивачем, не може бути підставою до звільнення останнього від обов`язку оплачувати за фактично спожиту електричну енергію.
Доводи апеляційної скарги позивача в частині допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Частиною 3 ст. 376 ЦПК України наведено вичерпний перелік порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою до скасування судового рішення.
Разом з тим, зазначені позивачем  в апеляційній скарзі порушення  норм процесуального права, що  на думку позивача були допущені, не є такими що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення та не є такими , що призвели чи могли призвести   до неправильного вирішення справи, а, відтак, не можуть бути підставою до скасування рішення суду.
За змістом ч. 1 ст.  81 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вимоги зазначеної норми закону, доводи апеляційної скарги позивача в частині відсутності у нього заборгованості за спожиту електроенергію апеляційний суд відхиляє.
В матеріалах справи наявний рахунок на сплату за спожиту електроенергію за серпень 2024 року на суму 5 549,36 грн., що відповідає зафіксованим показникам лічильника 25310 кВт. Зазначені показники зафіксовані оператором системи розподілу ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» про що зазначено в направленому позивачу повідомлені про відключення електроенергії (а.с. 11).
Вказуючи на відсутність зазначеного боргу, позивач не звернув уваги, що жодного доказу зазначеним обставинам він не надав, а саме, що зазначений борг сплачено чи показники лічильника електроенергії, які зафіксовані в обсязі 25310 не є такими насправді. 
За таких обставин судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач мав заборгованість за спожиту електроенергію, яку і було ним сплачено, після  відключення його енергоустановок від мережі. Кошти, сплачені позивачем у відповідності до зазначеного рахунку є оплатою за спожиту електричну енергію, а відтак не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача.
Доводи апеляційної скарги відповідача  в частині дотримання  ним порядку відключення позивача від мережі, а саме що при формуванні відзиву на позовну заяву та завантаження його в систему «Електронний суд»  додатки, а саме попередження № 59074 від 12 серпня 2025 року не додалися та не були відображенні у додатках, апеляційний суд відхиляє, оскільки  жодних доказів зазначеним обставинам матеріали справи не містять.
Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 83, 126  ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.  Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.  Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
На виконання вимог зазначених норм закону, апеляційний суд не приймає до уваги докази подані відповідачем до апеляційної скарги, та відхиляє її доводи, що ґрунтуються на таких доказах.  
Доводи апеляційної скарги позивача в частині належності квартири в якій він мешкає  трьом співвласникам, а тому пред`явлення вимог з оплати вартості спожитої електричної енергії лише до нього є не законним, апеляційний суд    відхиляє з наступних підстав.    
Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).
Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.
Аналіз наведених положень закону вказує на те, що відповідач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати за електроенергію як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується електроенергію.
Оскільки позивач  сплатив борг за спожиту електроенергію, він не позбавлений права ставити питання про відшкодування йому частини сплачених коштів з інших осіб, які проживають в квартирі та користується нарівні з позивачем електричною енергією.
Посилаючись в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення на його  користь частини відшкодування за спричинену моральну шкоду, а саме 5 000,00 грн. замість 9 020,28 грн., позивач не звернув уваги на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Враховуючи принципи розумності, справедливості,  характер протиправних дій відповідача в частині порушення процедури відключення позивача від електричних мереж, дії позивача, який допустив виникнення боргу за спожиту електроенергію, не сплачуючи за неї вчасно та в повному обсязі,  розмір матеріальних збитків завданих діями відповідача, наслідки спричинені для позивача, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про стягнення на користь позивача 5 000,00 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.
Інші доводи апеляційний скарг висновків суду не спростовують та ґрунтуються на власному тлумаченні  сторонами норм чинного законодавства та власній оцінці обставин справи. 
 Увалюючи рішення про часткове задоволення позову судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальність «Київські енергетичні послуги» залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повне судове рішення складено 27 червня 2025 року.

Головуючий                                                                          Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                      Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                               Яворський М.А.