ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" липня 2025 р.                                   Справа №918/1109/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Шапрана  В.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 (повний текст складено 03.06.2025)
у справі №918/1109/24 (суддя Блажівська О.Є.)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до 1) Івано-Франківської обласної державної адміністрації
2) Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
про стягнення 3 847 542,76 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до Івано-Франківської обласної державної адміністрації та Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 3 847 542,76 грн яких: збитки за пошкоджене (знищене) майно в сумі          2 742 512,45 грн; збитки у вигляді упущеної вигоди (матеріальної вигоди - недостача металобрухту від неотриманих елементів мосту) в сумі 229 198,50 грн; пеня за порушення строків виконання зобов`язання у розмірі 0,01% вартості мосту, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення за період 30.10.2008-20.12.2023 в сумі 193 430,62 грн; інфляційні втрати в сумі 400 309,71 грн; три проценти річних від простроченої суми в сумі 52 215,98 грн; штраф у відповідності, за прострочення понад тридцять днів у розмірі семи відсотків, інфляційних втрат та трьох процентів річних вартості мосту в сумі 175 351,34 грн; відшкодування витрат за проведення експертизи мосту САРМ-М в сумі                     54 524,16 грн.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.12.2024 справу №918/1109/24 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24 справу №918/1109/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Івано-Франківської обласної державної адміністрації та Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 3 847 542,76 грн передано до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Постановляючи вищенаведену ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа №909/319/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Груп" до боржника Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Оскільки Дочірнє підприємство "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є відповідачем у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 3 847 542, 76 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана справа має розглядатися саме в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Військова частина НОМЕР_1 посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясування судом обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Так, скаржник стверджує, що правило виключної підсудності поширюється на поданий Військовою частиною НОМЕР_1 позов у цій справі, який відповідно до частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) мав бути розглянутий господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ (в даному випадку Господарський суд міста Києва). У даній справі є всі підстави вважати про протиправність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Крім того, апелянт просить поновити процесуальний строк для подачі апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/25 та відкрити апеляційне провадження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 у справі №918/1109/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №918/1109/24. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 07.07.2025.
03.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/1109/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи №918/1109/24 в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Відповідачі, у порядку статті 263 ГПК України, своїм правом не скористалися, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
За приписами пункту 8 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду.
Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, зміст та підстави клопотання про передачу справи в порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення клопотання щодо направлення до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа №909/319/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Груп" до боржника Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". 
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 06.05.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
За приписами пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Частиною 13 статті 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, що передбачені пунктами 8, 9 частини 1 статті 20 цього Кодексу, господарським судам за місцезнаходженням боржника.
21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, пунктами 2, 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Згідно з частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
За змістом частини 5 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства оскарження судових рішень у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) не зупиняє провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Таким чином, законодавцем підкреслено, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №918/335/17, від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, постановах Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №910/1065/21, від 09.06.2022 у справі №906/1041/19 (906/878/21), від 02.02.2021 у справі №925/1342/14, від 12.01.2021 у справі №334/5073/19, від 06.02.2020 у справі №910/1116/18.
Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 27.06.2023 у справі №911/4706/15 (911/1626/21) зазначив про те, що визначаючи підсудність даної категорії спорів (тобто заяв (позовів), поданих у межах справи про банкрутство, відповідачем у яких є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, та які стосуються майна боржника), окрім суб`єктного складу, необхідно враховувати й те, що з прийняттям Кодексу України з процедур банкрутства законодавець змінив правила визначення юрисдикції спорів щодо майна боржника, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та низки немайнових вимог у межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) у результаті такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї. Колегія суддів зазначила, що метою та завдання розгляду справ позовного провадження, який охоплюється статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, окрім визначених загальними нормами ГПК України, полягає в тому, що вони повинні перебувати у взаємозв`язку з метою та завданнями, які закладені в основу реалізації судових процедур банкрутства та провадження у справі про банкрутство в цілому. Якщо триває ліквідаційна процедура, то питання наповнення ліквідаційної маси та з`ясування суми кредиторських вимог не може вирішуватися поза межами справи про банкрутство, оскільки є ризики порушення інтересів кредиторів через закриття провадження у справі про банкрутство до завершення вирішення відповідних спорів. Організаційною формою досягнення відповідного взаємозв`язку є запроваджений у статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства принцип концентрації, який покликаний спрямувати всі судові провадження щодо боржника у справі про банкрутство відповідно до цілей і завдань, визначених законодавцем у Кодексі України з процедур банкрутства.
Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства містить спеціальне правило, яке прямо вирішує питання територіальної (виключної) підсудності спорів у справах про банкрутство. На відміну від ГПК України, в якому за критерій розгляду справи взято місцезнаходження суду або особи, Кодекс України з процедур банкрутства встановлює самостійний універсальний критерій підсудності справ, стороною в яких є боржник: в межах справи про банкрутство.
Судова палата дійшла висновку про те, що у визначенні виключної підсудності цього спору пріоритет у застосуванні має не стаття 30 ГПК України, як загальна процесуальна норма, а саме стаття 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка у даному випадку є спеціальною.
Таким чином, оскільки Дочірнє підприємство "Івано-Франківський облавтодор" АТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є відповідачем у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 3 847 542, 76 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана справа має розглядатися саме в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що матеріали справи №918/1109/24 підлягають направленню до Господарського суду Івано-Франківської області для розгляду в межах справи №909/319/25 про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду залишає апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24 справу №918/1109/24 - без змін.

Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Військову частину НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №918/1109/24 залишити без змін.
3. Матеріали справи №918/1109/24 повернути до Господарського суду         міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                          С.І. Буравльов

                                                                                          В.В. Шапран