УХВАЛА                                                      
30 липня 2025 року
м. Київ
 
справа № 759/19114/22
провадження № 61-66св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого- Луспеника Д. Д.,
суддів:  Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
   
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович,
 
розглянув клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича про розгляд справи у судовому засіданні                     з викликом сторін,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір дарування грошових коштів від 17 листопада 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В. В., та зареєстрований у реєстрі за № 2809.
 
Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня       2024 року заяву представника позивача Серебрянікова В. Є. про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10 172,61 грн                       з кожного.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Апеляційні скарги ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року задоволено.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня        2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 1 488,60 грн.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року відмовлено                        у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.
 
У січні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Серебряніков В. Є. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року й змінити мотивувальну частину рішення Святошинського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року.
 
Також у касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Серебряніков В. Є. просив розглянути справу у судовому засіданні з викликом сторін.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року відкрито касаційне провадження       у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
У січні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвокат             Серебрянікова В. Є. про розгляд справи з викликом сторін необхідно відмовити              з таких підстав.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим судом касаційної інстанції, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мають повноважень встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень     у справі.
 
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався                з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25).
 
Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).
 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. 
 
Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. 
 
Оскільки суд касаційної інстанції у межах касаційного провадження не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі,     і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи                      з викликом сторін суд касаційної інстанції не знаходить. 
 
Повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи здійснено шляхом розміщення інформації на офіційному вебпорталі судової влади.
 
Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Серебрянікова Віктора Євгеновича про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько 

Г. В. Коломієць 

Р. А. Лідовець