П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/8219/25	

Категорія:112010200          Головуючий в 1 інстанції:Тарасишина О.М.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:02.08.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Хмельницькій області про:
-          визнання протиправними дії ГУПФ фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 періоду її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, періоду її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року, та прийняття рішення №212750010084 від 17 січня 2025 року ГУПФ України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;
-          зобов`язання ГУПФ України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, період її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, здійснивши виплату пенсії, починаючи з дати звернення 14 липня 2024 року, відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI (далі – Закон №1788-XI), з урахуванням виплачених сум.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що їй з 14 липня 2024 року призначено пенсію за вислугою років. У січні 2025 року ГУПФ України в Хмельницькій області переглянуто пенсійну справу позивача та прийнято рішення від 17 січня 2025 року №212750010084 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального страхового стажу станом на 11 жовтня 2017 року, зокрема 26 років 6 місяців. Зі змісту рішення ГУПФ України у Хмельницькій області від 17 січня 2025 року №212750010084 вбачається, що позивач станом на 11 жовтня 2017 року мала спеціальний стаж 22 роки 11 місяців 6 днів. Так, до стажу трудової діяльності ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року на посаді завідувача бібліотекою в Новомиколаївській середній школі, оскільки Переліком №99 посада завідувача бібліотекою у середніх загальноосвітніх навчальних закладах не передбачена. Позивач вважав оскаржуване рішення від 17 січня 2025 року №212750010084 протиправним та таким, що підлягає скасування у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. 
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУПФ України в Хмельницькій області про визнання протиправними дії щодо не зарахування до спеціального стажу періоду трудової діяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Хмельницькій області щодо не зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 періоду її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, періоду її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року, та прийняття рішення №212750010084 від 17 січня 2025 року ГУПФ України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язано ГУПФ України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, період її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року.
Зобов`язано ГУПФ України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 липня 2024 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнуто з ГУПФ України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605,60 грн.
В решті позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Хмельницькій області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудової договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому, рішення №2-р/2019 не містить положень щодо порядку його виконання, тому Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України щодо надання порядку застосування Рішення №2-р/2019 при призначенні пенсії згідно п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ. Рішенням ГУПФ України в Хмельницькій області №212750010084 від 17 січня 2025 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців. Судом першої інстанції проігноровано, що спеціальний стаж позивачки станом на 11 жовтня 2017 року становить 22 роки 11 місяців 6 днів (при необхідних 26 років 6 місяців). Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій ГУПФ України в Хмельницькій області щодо не зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 періоду її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, періоду її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року, та прийняття рішення №212750010084 від 17 січня 2025 року ГУПФ України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язання ГУПФ України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період її трудової діяльності на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року, період її навчання у Херсонському державному педагогічному інституті ім. Н.К. Крупської з 01 вересня 1985 року по 30 вересня 1989 року, зобов`язання ГУПФ України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 липня 2024 року про призначення пенсїї за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, є безпідставним та необґрунтованим.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Хмельницькій області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 з 14 липня 2024 року призначено пенсію за вислугою років. У січні 2025 року ГУПФ України в Хмельницькій області переглянуто пенсійну справу позивачки та прийнято рішення від 17 січня 2025 року №212750010084 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального страхового стажу станом на 11 жовтня 2017 року, зокрема 26 років 6 місяців. Зі змісту рішення ГУПФ України у Хмельницькій області від 17 січня 2025 року №212750010084 вбачається, що позивач станом на 11 жовтня 2017 року мала спеціальний стаж 22 роки 11 місяців 6 днів.
Так, до стажу трудової діяльності ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року на посаді завідувача бібліотекою в Новомиколаївській середній школі, оскільки Переліком №99 посада завідувача бібліотекою у середніх загальноосвітніх навчальних закладах не передбачена
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що положення ч.1 ст. 30 Закону України "Про бібліотеки та бібліотечну справу" на працівників незалежно від форм власності та статусу бібліотеки поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення. Отже стаж позивача у періоди роботи позивача з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи має бути віднесений до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що згідно дублікату диплому серії НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1990 року за №407 вбачається, що позивач в 1985 році вступив до Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської і в 1989 році закінчив повний курс цього інституту за спеціальністю педагогіка та методика початкового виховання. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний період підлягає зарахуванню до спеціального стажу.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. 46 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст.51 ст. 52 п."е" ч.1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч.1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", розділом 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), Законом №1788-XII.
Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 (в редакції Закону №911-VIII від 24 грудня 2015 року), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:
які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;
1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:
50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;
50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;
51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;
51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;
52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;
52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;
53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;
53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;
54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;
54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;
55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 у справі №1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п."а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII.
Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення визначено, що положення п."а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
За приписами п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, яка діяла до внесення змін, які визнані неконституційними зазначеним рішенням Конституційного Суду України) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
У відповідності ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ(в редакції Закону №911-VIII від 24 грудня 2015 року), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:
які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;
1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку:
50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року;
50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року;
51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року;
51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року;
52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року;
52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року;
53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року;
53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року;
54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року;
54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року;
55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 у справі №1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п."а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII.
Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення визначено, що положення п."а" ст. 54, ст. 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
За приписами п."е" ст. 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, яка діяла до внесення змін, які визнані неконституційними зазначеним рішенням Конституційного Суду України) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Приписами ст. 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п.2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст. 52, 54, 55 Закону №1788-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов, передбачених законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно ст. 10 Закону України "Про освіту" складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова перед вища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, в якому зазначені посади "завідуючі, бібліотекарі" в установах, закладах "Бібліотеки" (далі – Постанова №909).
Вказаним переліком не передбачено, що бібліотека обов`язкова повинна бути юридичною особою.
Відповідно до пункту 2 приміток до Постанови №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених таким переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
В ст. 1 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" зазначено, що бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.
Згідно ст. 6 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" визначено види бібліотек, які, зокрема, за призначенням поділяються на публічні (загальнодоступні), у тому числі спеціалізовані для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами; спеціальні (академій наук, науково-дослідних установ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій).
Відповідно ч.3 ст. 12 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації.
Згідно із положеннями ст. 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" встановлено соціальні гарантії працівників бібліотек, відповідно до частини першої якої на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.
Відповідно ч.6 ст. 30 Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу" працівники бібліотек мають право на допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах та порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, в період з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача бібліотекою в Новомиколаївській середній школі.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж позивача у періоди роботи позивача з 29 жовтня 1996 року по 20 серпня 2000 року на посаді завідувача бібліотеки Новомиколаївської середньої школи має бути віднесений до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2019 року у справі №694/935/17, від 12 березня 2019 у справі №647/514/17, від 05 березня 2019 року у справі №686/9307/17 та від 19 березня 2019 у справі №466/5637/17.
Щодо зарахування до спеціального стажу періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. д ч. 3  ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Колегія суддів враховує, що ч.1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з дублікату диплому серії НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1990 року за №407 вбачається, що позивач в 1985 році вступив до Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської і в 1989 році закінчив повний курс цього інституту за спеціальністю педагогіка та методика початкового виховання. Тобто, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією у даному випадку не перевищує трьох місяців.
Таким чином, вищенаведений період навчання підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи позивача, який дає їй право на призначення пенсії за віком, як працівнику освіти.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.