КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження                                                               Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/2684/2025                                  
                                      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
м. Київ                                                                                         Справа №759/4656/25
10 червня 2025року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.
при секретарі - Смолко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП
  в с т а н о в и в:
Постановою Святошинського районного суду м. Києвавід 01 квітня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, винесена з грубим порушенням вимог процесуального права.
Зазначає, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, оскільки з матеріалів відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 поводить себе адекватно, будь-які ознаки наркотичного сп`яніння у нього відсутні. Ознаки наркотичного сп`яніння, що вказані поліцейськими у протоколі про адміністративне правопорушення, були надуманими. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомляв поліцейським, що перебуває в емоційно-депресивному стані внаслідок отриманого поранення за обставин безпосередньої участі у бойових діях.
Крім того, зазначає, що з матеріалів відеозапису вбачається, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 без вагань погодився, та був готовий проїхати з ними до закладу охорони здоров`я. Однак після оголошення в м. Києві «Повітряної тривоги» ОСОБА_1 повідомив, що не може пройти на огляд, оскільки є небезпека для життя та здоров`я. Після цього працівники поліції запропонували проїхати з ними для проходження огляду до Відділення медичних оглядів Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20, що знаходиться на Лівому березі м. Києва, наголошуючи, що у цьому медичному закладі є укриття. Саме від огляду у медичному закладі, що знаходиться на Лівому березі м. Києва під час повітряної тривоги відмовився водій.
Вказує, що матеріали справи не містять відомості про відмову водія пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів, що було б підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Звертає увагу на те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Зазначає, що працівники поліції не забороняли ОСОБА_1 керувати транспортним засобом після складання протоколу, будь-яких заходів щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом працівниками поліції не вжито.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Горобівський І.Г. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави,  з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України  кожен зобов`язаний неухильно додержуватися  Конституції України  та законів України, не посягати  на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
    Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №246222 13.02.2025 о 23 годині 50 хвилин  ОСОБА_1  керував автомобілем «Рено», державний номерний знак  НОМЕР_1 по вул. І.Дзюби, 9 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що  ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак  ОСОБА_1  від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. 
    До протоколу про адміністративне правопорушення долучені: - картка обліку адміністративного правопорушення; - направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; - відеозаписи з нагрудної камери працівників поліції.
Щодо доводів в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
В протоколі зазначено, що ОСОБА_1  роз`яснено положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також в протоколі міститься підпис самого правопорушника ОСОБА_1 .
Отже, даний довід спростовується підписом  ОСОБА_1  в протоколі, яким він підтвердив, що його ознайомлено з протоколом де вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та наслідки притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 130 КУпАП. Заперечень, щодо складеного протоколу останнім не зазначено.
  Доводи апелянта про те, що працівники поліції не забороняли ОСОБА_1 керувати транспортним засобом після складання протоколу, будь-яких заходів щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом працівниками поліції не вжито спростовуються дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом 246222 (відрізок часу 1:00:25), на якому зафіксовано як працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з матеріалів відеозапису вбачається, що на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 без вагань погодився, та був готовий проїхати з ними до закладу охорони здоров`я. Однак після оголошення в м. Києві «Повітряної тривоги» ОСОБА_1 повідомив, що не може пройти на огляд, оскільки є небезпека для життя та здоров`я. Після цього працівники поліції запропонували проїхати з ними для проходження огляду до Відділення медичних оглядів Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20, що знаходиться на Лівому березі м. Києва, наголошуючи, що у цьому медичному закладі є укриття. 
Саме від огляду у медичному закладі, що знаходиться на Лівому березі м. Києва під час повітряної тривоги відмовився водій, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки сам по собі факт дії повітряної тривоги та вибір медичного закладу не звільняє водія від виконання покладеного на нього обов`язку, встановленого п.2.5 Правил дорожнього руху, пройти на вимогу поліцейського в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 .
Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  ухвалення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

Суддя: