П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/12560/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А. 
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
08 липня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними відповідей, дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив:
- визнати протиправною відповідь військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), яка оформлена листом від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.08.2024 року №765/гз/1173 на ім`я ОСОБА_1 щодо наявності/відсутності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) провести повторну службову перевірку з урахуванням наявних обставин справи та надати відповідь ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною відповідь військової частини НОМЕР_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), яка оформлена листом від 24.04.2024 року №3917/1 на ім`я представника ОСОБА_1 щодо необхідності підтвердження тяжкості отриманого поранення під час стаціонарного лікування та відсутності підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам";
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 17.04.2023 по 16.06.2023 включно, у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 17.04.2023 по 16.06.2023 включно, у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 направлено до командування Сухопутними військами ЗСУ скаргу, в якій просив провести службове розслідування по факту протиправної відмови у виплаті винагороди за період лікування.
За наслідком розгляду даної скарги, командування листом від 10.08.2024 року №765/гз/1173 повідомило, що проведено службову перевірку та з`ясовано , що в період з 17.04.2023 по 16.06.2023 лікування проводилось за основним діагнозом «наслідки гострого мозкового кровообігу по геморарічному типу з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої потиличної ділянки (2018 рік).». Також в розділі «Анамнез захворювання» зазначено, що захворювання, які стали підставою для госпіталізації, виникли протягом 2018 -2019 років, тобто до призову на службу. Враховуючи дані обставини, підстави для виплати винагороди з 17.04.2023 о 16.06.2023, відсутні.
Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся з адміністративним позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що вимогу про визнання протиправною відповіді від 10.08.2024 №765/гз/1173 не підлягає задоволенню, адже письмова відповідь, в розумінні КАС України, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, відповідно, не може бути предметом оскарження.
Що до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), суд першої інстанції вказав, що  вони є юридичною формою рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
В свою чергу, оскаржувана письмова відповідь суб`єкта владних повноважень є документом, що підтверджує факт розгляду звернення та містить певні роз`яснення з приводу поставлених заявником питань, тобто є носієм інформації. Вона не є юридичною формою рішення військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і сама по собі не породжує певних правових наслідків для позивача, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в досліджуваній частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про зобов`язання повторно провести службову перевірку, суд дійшов висновку про відсутність для її задоволення, адже згідно п. 3 розділу 7 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МО 21.11.2017   № 608, службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника), у якому зазначаються відомості про посадових осіб, яким доручається проведення перевірки, її мета та дата завершення.
Отже, як видно службова перевірка проводиться за письмовим рішенням відповідного командира (начальника) з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення.
Суд першої інстанції встановив, що у відповіді від 10.08.2024 №765/гз/1173 командування СВ ЗСУ зазначило, що провело службову перевірку та встановило відсутність підстави для виплати винагороди з 17.04.2023 по 16.06.2023.
Крім того, умовами Порядку №608 не передбачено проведення повторних службових перевірок.
Відтак, зважаючи, що службова перевірка по факту скарги позивача проведена та на скаргу надано відповідь, така вважається вирішеною, суд дійшов висновку, що заявлена до військової частини НОМЕР_2 вимога задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про визнання протиправною відповіді військової частини НОМЕР_5 , яка оформлена листом від 24.04.2024 №3917/1, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення,  оскільки письмова відповідь, в розумінні КАС України, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що тягне за собою юридичні наслідки для особи та не є предметом оскарження.
Стосовно вимоги про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року Nє168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди - з 17.04.2023 по 16.06.2023 включно, у розмірі 100 000 гривень щомісячно пропорційно часу лікування, суд першої інстанції вказав, що дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб`єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.
При цьому, жодних дій щодо ненарахування /перерахунку, виплати військовою частиною НОМЕР_1 не вчинялось, відтак, суд дійшов висновку, що в частині визнання протиправними дій щодо не проведення перерахунку та виплати винагороди, позов задоволенню не підлягає.
Визначаючись щодо позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" за періоди з 17.04.2023 по 16.06.2023 включно, у розмірі 100000 гривень щомісячно пропорційно часу лікування, суд першої інстанції вказав, що відповідно до п. 1 Постанови №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), у разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000 грн.
Суд першої інстанції встановив, що згідно виписки із медичної картки №23П09231 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 17.04.2023 по 16.06.2023 із основним діагнозом "Наслідки гострого мозкового кровообігу по геморагічному типу з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої потиличної ділянки (2018 рік). Гіперточина хвороба II ступеня, ст.2 , ризик 3. Дисцикуляторна апатія II ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, легкими вестибуло - атактичними порушеннями, часткова лівобічна геміанопсія.Міопія середнього ступеню, міопічний асигматизм. Остехондроз, спондильоз попереково-крижового відділу хребта, постравматична (2019) деформація хребців L1 L4-L5-S1, міжхребцевих дисків з легким порушенням функцій хребта.».
Супутній діагноз. Стан після вибухової травми (05.02.2023 ), акуботравма, закрита черепно -мозгова травма, струс, періодичний цефалгигічний синдром, постравматичний астенічний розлад.
Суд вказав, що основний діагноз — це діагноз, який є основною причиною госпіталізації пацієнта або основною причиною надання медичних послуг.
Супутній діагноз — це інші хвороби або стани, які існують у пацієнта одночасно з основним діагнозом і можуть впливати на перебіг основного захворювання або лікування.
Відтак, суд дійшов висновку, що із наданої позивачем виписки із медичної картки не вбачається, що основою причиною надання медичних послуг та госпіталізації в період з 17.04.2023 по 16.06.2023 було саме лікування з підстав отримання акуботравми, забою суглобів, хоча ймовірно супутні діагнози можуть мати вплив на перебіг основного захворювання або лікування.
При цьому, військовослужбовець має право на отримання збільшеної винагороди у разі, якщо перебування на лікуванні є з підстав поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини.
В свою чергу, наявність основного діагнозу, із яким госпіталізовано та проведено лікування позивачеві в спірний період "Наслідки гострого мозкового кровообігу по геморагічному типу з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої потиличної ділянки (2018 рік). Гіперточина хвороба II ступеня, ст.2 , ризик 3. Дисцикуляторна апатія II ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, легкими вестибуло - атактичними порушеннями, часткова лівобічна геміанопсія.Міопія середнього ступеню, міопічний асигматизм. Остехондроз, спондильоз попереково-крижового відділу хребта, постравматична (2019) деформація хребців L1 L4-L5-S1, міжхребцевих дисків з легким порушенням функцій хребта.», виключає підстави для виплати винагороди з підстав перебування на лікуванні через поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини, 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (Закон № 2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Згідно з ст.1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до ст. 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168).
Відповідно до п. 1 Постанови №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, у разі поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії мають право на отримання збільшеної винагороди в розмірі до 100 000 грн.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що постанова №168 встановлює умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5). У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо). Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Як встановлено з матеріалів справи, 05.02.2023 ОСОБА_1 одержав мінно-вибухову травму, акубаротравма забій правої кісті під час виконання бойового завдання (службових обов`язків), захищаючи Батьківщину в Луганській області, про що свідчить видана військовою частиною НОМЕР_1  довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.03.2023 №1362.
Тобто, матеріалами справи підтверджується перша умова, а саме травма (поранення, контузії, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень. 
З наявних матеріалів справи, а саме з епікризу №321 встановлено, що 05.02.2023 позивач доставлений до ЛСБ Краматорськ-2 та евакуйований до госпітальної групи військової частини НОМЕР_7 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 106). Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) позивача станом на 12.02.2023 наступний: основний: церебро-васкулярна хвороба: стан після ГПМК по типу геморагії з формуванням внутрішньо-мозкової інсульт-гематоми правої потиличної ділянки від 19.10.2018 з атико-пірамідним синдромом; супутній: міопічний астигматизм обох, постконтузійна астенопія.
У зв`язку із чим, як видно із деталізованого розрахунку військової частини, позивачу в лютому 2023 року нараховано додаткова винагорода 100 000 грн.
Спірним у даній справі є те, що, на думку позивача, йому мала виплачуватись додаткова винагорода зважаючи на те, що з 17.04.2023 по 16.06.2023 він перебував на лікуванні.
В свою чергу, судом встановлено, що згідно рапорту від 01.04.2023 та направлення №570 від 30.03.2023 (попередній діагноз – відновлений період ЗЧМТ, синдроми, які саме, неможливо розібрати) позивача знято з котлового забезпечення та направлено на проходження ВЛК у н.п. Миколаївка.
Згідно довідки ВЛК від 12.04.2023 №1252 ОСОБА_1 потребує стаціонарного обстеження з подальшим переоглядом у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради.
Згідно направлення лікаря №1252 від 13.04.2023 (попередній діагноз – наслідки ГПМК по геморагічному типу, 2018, ДЕП ІІ ст) та рапорту від 13.04.2023, позивача вибув на стаціонарне лікування до шпиталю у м. Кривий Ріг.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №23П09231 позивач у період з 17.04.2023 по 16.06.2023 перебував на стаціонарному лікування в КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» із основним діагнозом "Наслідки гострого мозкового кровообігу по геморагічному типу з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої потиличної ділянки (2018 рік). Гіперточина хвороба II ступеня, ст.2 , ризик 3. Дисцикуляторна апатія II ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, легкими вестибуло - атактичними порушеннями, часткова лівобічна геміанопсія.Міопія середнього ступеню, міопічний асигматизм. Остехондроз, спондильоз попереково-крижового відділу хребта, постравматична (2019) деформація хребців L1 L4-L5-S1, міжхребцевих дисків з легким порушенням функцій хребта.».
Колегія суддів звертає увагу, що згідно направлення лікаря №1252 від 13.04.2023 попередній діагноз – наслідки ГПМК по геморагічному типу, 2018, ДЕП ІІ ст.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період з 17.04.2023 по 16.06.2023 стаціонарного лікування позивача не було встановлено основного діагнозу лікування, пов`язаного із травмою (пораненням, контузією, каліцтвом). 
Тобто, наявність основного діагнозу, із яким госпіталізовано та проведено лікування позивачеві в спірний період "Наслідки гострого мозкового кровообігу по геморагічному типу з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми правої потиличної ділянки (2018 рік). Гіперточина хвороба II ступеня, ст.2 , ризик 3. Дисцикуляторна апатія II ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, легкими вестибуло - атактичними порушеннями, часткова лівобічна геміанопсія.Міопія середнього ступеню, міопічний асигматизм. Остехондроз, спондильоз попереково-крижового відділу хребта, постравматична (2019) деформація хребців L1 L4-L5-S1, міжхребцевих дисків з легким порушенням функцій хребта.», виключає підстави для виплати винагороди з підстав перебування на лікуванні через поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаної із захистом Батьківщини.
Отже, позивачем не підтверджено, що у період з 17.04.2023 по 16.06.2023 він знаходився на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку саме з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, як того вимагає Постанова № 168.
Колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, що підстав для виплати додаткової винагороди за вказаний період у відповідача не було, оскільки позивач перебував на лікуванні з приводу захворювань, а не травми (контузії, поранення, каліцтва).
Таким чином, колегія суддів вважає, що у періоди стаціонарного лікування ОСОБА_1 підстав для включення в наказ про виплати додаткової грошової винагороди не було.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.