ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/290/25  Номер провадження 22-ц/814/2818/25	Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник відповідача – адвокат Горностаєва А.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Грущенка Сергія Григоровича 

на ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року, постановлену суддею Левицькою Т. В., повний текст ухвали складений – дата не вказана

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову 

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скляр Ельвіра Андріївна, Глобинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

28.04.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Грущенко С.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, в якому просив суд визнати недійсним шлюб укладений 24.11.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , внести до актового запису про шлюб зміни про визнання його недійсним та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.07.2024 від тяжкої невиліковної хвороби (рак простати) помер рідний брат позивача  ОСОБА_1  -  ОСОБА_3 , у якого не було нікого з рідних окрім  ОСОБА_1 . Після смерті  ОСОБА_3  залишилось спадкове майно, на яке  ОСОБА_1  має право, та яке придбавалося за кошти їх покійних батьків. Нерухоме спадкове майно знаходиться в м. Глобине, вулиця Набережна, 16, а з рухомого майна - автомобіль марки ВАЗ 2116. З метою оформлення спадкових прав ОСОБА_1  звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Скляр Е.А., яка повідомила, що до неї із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася дружина  ОСОБА_3  – ОСОБА_2 . На час складання заповіту  ОСОБА_3  був важко хворий на злоякісне утворення передміхурової залози. Під час лікування хвороби брат приймав сильні знеболюючі препарати, в тому числі, які є сильнодіючими та наркотичними. Крім цього,  ОСОБА_3  понад 10 років перебував на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Глобинської ЦРЛ та проходив лікування в Полтавській обласній психіатричній лікарні. З огляду на те, що ОСОБА_3  мав регулярні та тривалі психічні розлади, які посилилися внаслідок приймання ліків, вважає, що на момент укладення шлюбу він не усвідомлював значення своїх дій і не керував ними.  ОСОБА_2  є сторонньою людиною для  ОСОБА_3 , не надавала йому будь-якої допомоги, не придбавала ліки, не возила на обстеження і лікування, не допомогала при похованні тощо. У ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1  померла дружина  ОСОБА_4 .  НОМЕР_1   ОСОБА_3  був зареєстрований у квартирі позивача в м. Києві, а залишившись один (дітей не було), фактично проживав та отримував за допомоги позивача кваліфіковану медичну допомогу за адресою реєстрації. Однак, у 2023 його психічний стан та й стан здоров`я погіршився і він безпричинно переїхав проживати в АДРЕСА_1 . За 4 дні до смерті ОСОБА_3 , який вже був лежачим, 24.07.2024 його обманним шляхом було виписано відповідачем з квартири позивача у будинку АДРЕСА_2 . Увійшовши в довіру брата, відповідач ОСОБА_2 втягнула його в релігійну секту, обіцяючи його вилікувати від тяжкої хвороби. Після цього, ОСОБА_3 , який був атеїстом, комуністом, перестав їздити до м. Київ в онкодиспансер та отримувати кваліфіковану допомогу. Використовуючи безпорадний стан брата, ОСОБА_2 24.11.2023 з корисливих мотивів, а саме заволодіння майном, уклала з ним шлюбу, хоча жодного дня вони як чоловік та жінка не жили. Зазначає, що в Україні відповідач ОСОБА_2 не працювала, оскільки перебувала більше 10 років у м. москва та користувалася пенсією ОСОБА_3 , використовуючи його безпорадний стан.

28.04.2025 у порядку забезпечення позову представником ОСОБА_1 – адвокатом Грущенко С.Г. подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 і іншим особам користуватися транспортним засобом марки ВАЗ 21114, рік випуску 2007, об`єм (потужність) двигуна 1596 см3, дата останньої реєстрації 12.08.2014 та житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належать померлому ОСОБА_3 чи виконувати щодо майна інші зобов`язання. 

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №527/290/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним. Відповідно до витягу з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, на ОСОБА_3 зареєстрований ТЗ марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску 2007, дата останньої реєстрації 12.08.2014. У відповіді виконкому Глобинської міської ради №2-29/447 від 04.03.2025 вказано, що станом на 03.03.2025 у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що транспортний засіб і житловий будинок є об`єктами спадкування після смерті ОСОБА_3 , то виникла необхідність у подачі заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_5 , про забезпечення позову – відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в обґрунтування необхідності забезпечення позову представник заявника зазначає що у провадженні суду перебуває цивільна справа про визнання шлюбу недійсним. У той же час, представником заявника не вказано яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Крім того, представником не мотивовано відповідність виду забезпечення позову, який він просить застосувати (заборона користування спадковим майном) заявленим позовним вимогам (визнання шлюбу недійсним). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Грущенко С.Г., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції – скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, як було вказано у заяві про забезпечення позову, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС, на ОСОБА_3 зареєстрований транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску 2007, об`єм (потужність) двигуна 1596 см3, дата останньої реєстрації 12.08.2014. У відповідь на адвокатський запит виконавчого комітету Глобинської міської ради №02-29/447 від 04.03.2025 вказано, що станом на 03.03.2025 у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . Відомості про реєстрацію місця проживання осіб за вищевказаною адресою виконком не може надати, оскільки ця інформація відноситься до персональних даних. Вищезазначеним транспортним засобом користується син ОСОБА_2 , у вищевказаному житловому будинку зареєстрований також син ОСОБА_2 , фактично проживає ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що транспортний засіб і житловий будинок є об`єктами спадкування після смерті ОСОБА_3 , то виникла необхідність у подачі заяви про забезпечення позову. ОСОБА_1 вважає, що до вирішення цивільної справи №527/290/25 користування майном, яке належало померлому ОСОБА_3 , іншими особами, а саме відповідачем ОСОБА_2 та її сином буде порушувати права позивача ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 02.07.2025 не з`явилися інші учасники процесу, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 10.06.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси та засобами поштового зв`язку у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 34-38), які були доставлені до електронних кабінетів та поштовим зв`язком. Згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на ім`я позивача ОСОБА_1 повернулася до апеляційного суду без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про дату, час і місце судового засідання. 20.06.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Скляр Е.А. про розгляд справи без її участі. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 09.06.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 02.07.2025 о 14-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 28.04.2025 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Грущенко С.Г. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову (а.с. 1-2).

В обґрунтування заяви представник зазначив, що у провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №527/290/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним. Відповідно до витягу з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів, на ОСОБА_3 зареєстрований ТЗ марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску 2007, дата останньої реєстрації 12.08.2014. У відповіді виконкому Глобинської міської ради №2-29/447 від 04.03.2025 вказано, що станом на 03.03.2025 у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що транспортний засіб і житловий будинок є об`єктами спадкування після смерті ОСОБА_3 , то виникла необхідність у подачі заяви про забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 5 цієї статті.

Відповідно доч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи роз`яснення, викладені в п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, представник заявника зазначає що в провадженні суду перебуває цивільна справа про визнання шлюбу недійсним.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що представником заявника не вказано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Крім того, представником не мотивовано відповідність виду забезпечення позову, який він просить застосувати (заборона користування спадковим майном) заявленим позовним вимогам (визнання шлюбу недійсним).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи №527/290/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та матеріалів справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, предметом спору у справі №527/290/25 є визнання шлюбу, укладеного 24.11.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , недійсним, тобто вимога немайнового характеру.
Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, а саме заборона ОСОБА_2 і іншим особам користуватися транспортним засобом марки ВАЗ 21114 та житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належали у порядку спадкування померлому ОСОБА_3 чи виконувати щодо майна інші зобов`язання, тобто фактично заборона вчиняти дії щодо користування спадковим майном після померлого ОСОБА_3 , стосуються спадкового майна, яке не є предметом спору у межах даної справи, а отже невжиття заборони, про яку просить позивач, не матиме наслідком унеможливлення чи ускладнення виконання рішення у справі у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує спір щодо правомірності набуття відповідачем ОСОБА_2 статусу спадкоємця, колегією суддів відхиляються, адже позов не стосується будь якого майна та прав на нього.

Обставини набуття відповідачем ОСОБА_2 статусу спадкоємця не є предметом розгляду даної справи.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів, виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1  про  визнання недійсним шлюбу, укладеного 24.11.2023 між його братом ОСОБА_3  та ОСОБА_2 , заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову та поданих доказів, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 і іншим особам користуватися транспортним засобом марки ВАЗ 21114, рік випуску 2007, об`єм (потужність) двигуна 1596 см3, дата останньої реєстрації 12.08.2014, та житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належать померлому ОСОБА_3 , чи виконувати щодо майна інші зобов`язання.

Судом першої інстанції надано належну оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, не встановлено реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 

Відповідно до змісту заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить суд заборонити заборони ОСОБА_2 і іншим особам користуватися транспортним засобом марки ВАЗ 21114, 2007 рік випуску, об`єм (потужність) двигуна 1596 см3, дата останньої реєстрації 12.08.2014, та житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належать померлому ОСОБА_3 , чи виконувати щодо майна інші зобов`язання. 

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову у такий спосіб не узгоджується з метою вжиття заходів забезпечення позову, яка закріплена у ч.2 ст.149 ЦПК України, запобігти ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

ОСОБА_1 ні у заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2  і іншим особам користуватися транспортним засобом марки ВАЗ 21114 та житловим будинком, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , які належать померлому ОСОБА_3 , чи виконувати щодо майна інші зобов`язання, може зашкодити виконанню рішення суду у справі№527/290/25 про визнання шлюбу недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі, враховуючи визначений позивачем спосіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають, оскільки позивачем не наведено обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Грущенка Сергія Григоровича – залишити без задоволення.

Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2025 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 02 липня 2025 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                       О. А. Лобов                                В. М. Триголов