УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/123/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В. 
Номер провадження №33/4805/414/25
Категорія ч.5 ст.122 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шепети Романа Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 25.12.2024 о 17 год 30 хв, в м Звягелі на площі Лесі Українки, ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Opel Astra", номерний знак НОМЕР_1 , навмисно спрямував автомобіль у занос, чим створив аварійну обстановку пішоходам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Такими діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Шепета Р.Л., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано вимоги Європейського суду з прав людини, про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінально процесуального законодавства. Суд не вправі змінювати самостійно фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, в якому уповноваженими особами зазначено ознаки складу адміністративного правопорушення, обставини його вчинення, перекваліфіковувати дії особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, самостійно відшукувати докази вини особи. Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який пункт Правил дорожнього руху порушено водієм. Працівниками поліції не встановлено та не зафіксовано у встановленому законом порядку час вчинення інкримінованого правопорушення, місце та обставини, на відеозаписі не відображено рух транспортного засобу, створення аварійної обстановки. Вказує, що відповідно норми ст.122 КУпАП поняття порушення "спрямовування автомобіля в занос, чим створено аварійну обстановку пішоходам" не містять. Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 побачив пішоходів та відразу розпочав гальмувати, щоб уникнути наїзду. Також вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято покази свідка ОСОБА_4 . Тому, на його думку, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення не доведена матеріалами справи, не містить належних та допустимих доказів вини у скоєнні адміністративного правопорушення, а відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях та всі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши її доводи, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Диспозиція ч.5 ст.122 КУпАП  передбачає склад адміністративного правопорушення, як порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
За змістом вимог статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.5 ст.122 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа відносно якої складено протокол, порушила правила дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №204982 від 25.12.2024, згідно якого,  25.12.2024 о 17 год 30 хв, в м Звягелі на площі Лесі Українки, ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Opel Astra", номерний знак НОМЕР_1 , навмисно спрямував автомобіль у занос, чим створив аварійну обстановку пішоходам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  (а.с.4-6); відеозаписом (а.с.7).
На місці події ОСОБА_1 надав пояснення, вказавши, що не створював аварійної ситуації та не перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху. До суду першої інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник зазначав про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях підзахисного. Вважав, що ОСОБА_1 не порушував Правила дорожнього руху.
Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції підтримали пояснення, надані ними на місці події та пояснили, що 25.12.2024 приблизно о 17год 30 хв перебували на площі Лесі Українки у м. Звягелі. Рухались через проїзну частину автомобільної дороги від міського Палацу культури, в напрямку пішохідної зони. Дорога була покрита льодом. Несподівано почули потужний різкий звук, з яким рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Транспортний засіб рухався з великою швидкістю. Водій навмисно спрямував автомобіль у занос і почав «дрифтувати». Під час наближення до них почав різко змінювати напрямки свого руху, навмисно створивши реальну загрозу наїзду. З метою уникнення наїзду, вони відскочили на узбіччя, але автомобіль продовжив рух на них. Після зупинки, вони висловили зауваження водію, який відреагував агресивно, виражався нецензурною лайкою. ОСОБА_1 припаркував автомобіль, після суперечки намагався поїхати з місця події. З метою перешкодити таким діям водія та зупинки транспортного засобу до приїзду поліції, вони стали поруч з передньою частиною автомобіля. Після цього водій намагався поїхати з місця події у невідомому напрямку. Під час руху автомобіля стався наїзд колесом на ногу ОСОБА_3 . Заяву до поліції про завдання тілесних ушкоджень останній не подавав. Через деякий час водій повернувся, коли на місце події прибули працівники поліції.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апеляційної скарги адвоката Шепети Р.Л. про те, що судом першої інстанції змінено фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними. 
Відповідно до ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. 
Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряє відповідність обставин, викладених у протоколі.
З протоколу про адміністративне правопорушення та інших доказів, чітко встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Opel Astra", номерний знак НОМЕР_1 , навмисно спрямував автомобіль у занос, чим створив аварійну обстановку пішоходам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. 
Суд першої інстанції, ухвалюючи постанову, не змінював фабули правопорушення, а лише виклав обставини справи з урахуванням досліджених доказів (протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, відеозапису), що не суперечить вимогам ст. 251 КУпАП та принципам адміністративного процесу. Конкретизація або юридичне уточнення обставин не є зміною фабули, а належить до дискреції суду щодо встановлення фактичних обставин справи на основі належних і допустимих доказів.
Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення конкретного пункту ПДР не спростовує встановлених та доведених належними доказами обставин правопорушення, не є істотним процесуальним порушенням, яке могло б призвести до неможливості правильного розгляду справи або порушення права особи на захист. У  протоколі, з яким  ОСОБА_1  ознайомився та підписав,   чітко  зазначена  суть правопорушення,  яка охоплюється частиною 2 ст. 122 КУпАП та з урахуванням всіх обставин справи - частиною 5 зазначеної статті.
Поясненням свідків суд першої інстанції надав належну оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу.
Доводи захисника про те, що відеозапис не фіксує безпосередньо момент вчинення правопорушення, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 , оскільки відповідні обставини підтверджуються сукупністю інших належних та допустимих доказів.
Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення відповідає санкції ч.5 ст.122 КпАП України, загальним правилам накладення адміністративних стягнень, передбаченим ст.ст.33,34 КУпАП України та є співмірним характеру вчиненого правопорушення і особі правопорушника. Надані суду апеляційної інстанції довідка про працевлаштування, наявність у ОСОБА_1 заробітку, позитивна характеристика не є підставами для зміни виду накладеного стягнення, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано врахував підвищену суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, обставини справи, відсутність каяття, а також агресивну та зухвалу поведінку водія після події. Призначене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк є справедливим, необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, підстав для його пом`якшення апеляційний суд не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд -
постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шепети Романа Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 лютого 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич