ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2186/25 Справа № 192/1044/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Корчиста О.І. розглянула клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Снігура А.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
       30 липня 2025 року на вказану постанову адвокат Снігур А.С. подав апеляційну скаргу з клопотанням, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження.
       В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , який не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Вказує, що ОСОБА_1 не приймав участі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Про існування постанови відносно нього ОСОБА_1 дізнався з листа про позбавлення його водійського посвідчення. 
       Перевіривши матеріали справи стосовно обставин, покладених в обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, виходжу з наступного.
       Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
       Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
       Згідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
       Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
       Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").
       Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа № 299/2987/15-к; провадження № 51-4594 км18), зазначено наступне.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
       При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
       Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
       Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в суді першої інстанції під час винесення оскарженої постанови від 30 квітня 2025 року. 
       Однак, відповідно до наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 достеменно знав про перебування в провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області справи про адміністративне правопорушення відносно нього.
       Крім того, у відповідній графі протоколу наявний особистий підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з тим, що розгляд справи відбудеться 30 квітня 2025 року, о 10.00 годині в Солонянському районному суді Дніпропетровської області. 
       Тобто, ОСОБА_1 достеменно знав про перебування в провадженні суду справи про адміністративне правопорушення і був ознайомлений із датою судового засідання, а отже і мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, своєчасно з`явитися до суду для розгляду справи, отримати копію судового рішення та, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження.
       Натомість апеляційна скарга первинно була подана до суду представником Степовського П.С. лише 30 липня 2025 року, тобто з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження, при тому, що протокол відносно ОСОБА_1 був складений ще 18 квітня 2025 року, в його присутності. 
       Посилання клопотання на те, що ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи, про прийняте рішення йому не було відомо та про існування відносно нього постанови, останній дізнався випадково з листа про позбавлення його водійського посвідчення, з огляду на наведені вище обставини, не є слушними. 
       Таким чином, представником Степовського П.С. у клопотанні не наведено причин, які б позбавляли останнього можливості своєчасно дізнатися про результати прийнятого суддею рішення, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а лише зазначено, що він не був присутній в судовому засіданні.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Снігуром А.С. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
       Враховуючи наведене вище, вважаю, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, зазначені адвокатом Снігуром А.С. в обґрунтування клопотання, не є поважними, а відтак, не можуть бути підставою для поновлення такого строку.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

       Відмовити представнику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокату Снігуру А.С. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2025 року, відносно  ОСОБА_1 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП
       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                   О.І. Корчиста