П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/7674/25	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:22.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України (далі – 25 ПЗДПС України) про:
-   визнання протиправними дій 25 ПЗДПС України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахування положень п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова №704) (в редакції чинній з 29 січня 2020 року); 
-  зобов`язати 25 ПЗДПС України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що листом від 26 лютого 2025 року за №09/У-1100/1423 відповідачем повідомлено, що розмір посадового окладу, окладу за військовим званням визначений відповідно до пп.пп.1, 2 п.2 розділу 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26 червня 2018 року №558 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України". Правових підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року не має. Вважав протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі грошового забезпечення  в період з 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року та суми грошової допомоги на оздоровлення, суми компенсації за невикористані дні щорічної основної, одноразової допомоги при звільненні, премії, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року відповідно.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що відповідна правова колізія має фундаментальне значення та була знята за наслідками прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №481 від 12 травня 2023 року "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704" (далі – Постанова №481), яка набрала чинності 20 травня 2023 року, якою п.4 викладено у наступній редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".  Відповідач дійшла висновку, що в період з 29 січня 2020 по даний час розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб повинні розраховуватись виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Відповідач зазначав, що оскільки положення п.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі – Закон №2011ХІІ) прямо надавали Кабінету Міністрів України повноваження з визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, який було встановлено Постановою № 704, відповідно у Кабінету Міністрів України під час розроблення та подання проектів законів про Державний бюджет України на 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роки була відсутня необхідність окремо визначати в них розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення грошового окладу військовослужбовців.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправними дії 25 ПЗДПС України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та премії, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахування положень п.4 Постанови №704 (в редакції чинній з 29 січня 2020 року).
Зобов`язано 25 ПЗДПС України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року, - на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто з до 25 ПЗДПС України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
В апеляційній скарзі 25 ПЗДПС України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що на момент набрання чинності Постанови №704 (01 березня 2018 року) п.4 даного нормативно-правового акту було викладено в редакції п.6 Постанови Кабінету Міністрів України  "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб " від 21 лютого 2018 року №103 (далі – Постанова №103), а саме:" 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 ". Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що п.3 цих Змін у справі № 826/6453/18 не досліджувався та оцінка його правомірності не здійснювалась. Отже, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 фактично не розглядалось питання протиправності або правомірності змін, внесеними в порядок розрахунку саме грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, і застосування прожиткового мінімуму 1 січня 2018 року не було визнано протиправним в межах цієї справи. У той же час, Кабінетом Міністрів України не було внесено зміни в пункт 4 Постанови №704 та фактичне правозастосування вказаного пункту відбувалось в редакції, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Апелянт вказує, що суд першої інстанції повинен був дійти висновку, що п.4 Постанови №704, чинний на момент виникнення спірних відносин, містив вказівку застосовувати саме прожитковий мінімум 1 січня 2018 року, і в/ч НОМЕР_2 не мали фактичної можливості не застосовувати чинний нормативний акт, який регулює виплати грошового забезпечення у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " (далі – Закон №2011-ХІІ). Водночас, суд першої інстанції не врахував те, що відповідно до п.32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870 визнання таким, що втратив чинність, акту Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Дія акту Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акту або із зазначенням в тексті акту про визнання таким, що втратив чинність, акту Кабінету Міністрів України, чи про його скасування. Отже, відповідна правова колізія має фундаментальне значення для належного функціонування бюджетної системи та була знята лише за наслідками прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 481 від 12 травня 2023 року  "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 ", яка набрала чинності 20 травня 2023 року, якою пункт 4 викладено у наступній редакції:  "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. ".
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги 25 ПЗДПС України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу в 25 ПЗДПС України м. Білгород-Дністровський. 
Відповідно до витягу з наказу від 31 січня 2025 року №75-ос начальника 25 ПЗДПС України м. Білгород-Дністровський, позивач  виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 30 січня 2025 року.
У наказі заначено, що вислуга років позивача на 30 січня 2025 року становить - календарна військова 09 р 07 м 05 дн, пільгова військова 03 р 05м 19дн, всього військова 13 р 00 м 24 дн.
Відповідно до абз.3 п.14 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ, виплатити грошову компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022рік.
Грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік не отримав.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік не отримав. 
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року №726 гідний виплати на період воєнного стану додаткової винагороди у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за січень 2025 року в кількості 14 діб.
Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558 (з урахуванням Постанови №704, наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06 січня 2025 року №22-ос), гідний виплати всіх видів грошового забезпечення за прослужений період в поточному році в повному обсязі.
В матеріалах справи міститься відповідь 25 ПЗДПС України від 26 лютого 2025 року №09/У-1100/1423, в якій зазначено, що відповідно до Постанови №704 п.4 - розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт. Правових підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення та інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму на 1 січня 2020 року, на 1 січня 2021 року, на 1 січня 2022 року, на 1 січня 2023 року не має. Також до листа надано особисті картки грошового забезпечення за 2020-2025 роки.
Зазначена інформація про грошове забезпечення позивача також підтверджується картками особового рахунку за 2020 - 2023 роки .
Судом також встановлено, що:
у грудні 2020 року позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 11 005,50 грн. (а.с.23-зворотній бік);
у грудні 2021 року позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 11 330,60 грн. (а.с.24-зворотній бік);
у травні 2022 року позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 15 677,20 грн, у травні 2022 - матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань у розмірі 1 320,00 грн ( а.с.25-зворотній бік);
у березні 2023 року позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 23 685,20 грн, у травні 2023 - матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань у розмірі 1 320,00 грн (а.с.26-зворотній бік).
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що саме з 29 січня 2020 року, тобто з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, та до 20 травня 2023 року – дня набрання чинності Постанови №481, наявні правові підстави для перерахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні заяви ОСОБА_1 до 25 ПЗДПС України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підлягають  задоволенню.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.2 ст. 265 КАС України, ч.3 ст. 43, ч.ч.1, 2, 4 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII, п.п.2, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", п.п.23, 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30 січня 2007 року №3-1.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.18 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
За приписами ч.ч.1, 2 ст. 63 Закону №2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Тобто, підставою для проведення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови №704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Пунктом 6 Постанови №103, внесено зміни Постанови №704, внаслідок яких п.4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01 січня 2018 року та 01 січня 2019 року п.4 Постанови №704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п.4 Постанови №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30 липня 2018 року), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно ч.2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, саме з 29 січня 2020 року – дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 – діє редакція п.4 Постанови 704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 19 жовтня 2022 року по справі №400/6214/21.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що, оскільки зміни внесені Постановою №103, зокрема, до п.4 Постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29 січня 2020 року діє редакція п.4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року.
При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, судова колегія враховує, що п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Норми п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови №704, так і станом після 29 січня 2020 року неконституційними не визнавалися.
Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є Постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст. 8 Конституції України.
Колегія суддів акцентує увагу на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, колегія суддів доходить висновку, що п.4 Постанови №704 з 29 січня 2020 року має застосовуватись у наступній редакції: … "Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14".
Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб – 2 102 грн., "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб – 2 102 грн., "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб – 2 481 грн., "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб – 2 684 грн., в той час коли Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1 762 грн.
Таким чином, у позивача виникло право на отримання оновлених довідок для перерахунку пенсії станом на 01 січня 2022 року із застосуванням п.4 Постанови №704 в первинній редакції.
При цьому, колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 30 січня 2007 року №3-1 (далі – Порядок №3-1).
Відповідно п.23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст. 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Згідно п.24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно ст. 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акту, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФ України.
У даному випадку апелянт помилково вважає, що 25 ПЗДПС України може видавати довідки про розмір грошового забезпечення виключно за процедурою, передбаченою Порядком №45.
Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст. 9 Закону №2011-ХІІ, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.
Верховний Суд у справі №440/6017/21 у постанові від 02 серпня 2022 року дійшов висновку, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п.4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Аналогічного правового висновку дійшов Верховним Судом у справах: №120/648/22-а у постанові від 16 листопада 2022 року, №120/8603/21-а у постанові від 31 серпня 2022 року, №500/1813/21 у постанові від 12 вересня 2022 року, №500/1886/21 у постанові від 14 вересня 2022 року, №500/3840/21 у постанові від 22 вересня 2022 року, №160/2775/22 у постанові від 06 лютого 2023 року, №280/11480/21 у постанові від 27 березня 2023 року та №320/9431/21 у постанові від 30 березня 2023 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.