Справа № 308/3650/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України
       08 липня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Мацунича М.В., 
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мартинов Георгій Костянтинович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року у складі судді Данка В.Й., у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва Олександра Олександровича про вжиття заходів по зняттю арешту з майна,
в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця в порядку ст. 447-1ЦПК України.
Скаргу мотивовано тим, що 24.05.2012 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2012 в справі №2п-7526/11 видано 03.06.2013 виконавчий лист № 2п-7526/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості в розмірі 101061,84 грн та судових витрат в загальній сумі 1070,62 грн., а разом 102072,46 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 29.03.2013.
11.10.2013 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено ухвалу в справі № 308/16853/13-ц, якою поновлено строк пред`явлення виконавчого листа № 2п-7526/11 до примусового виконання.
В межах примусового виконання виконавчого листа №2п-7526/11, виданого 03.06.2013 відкрито виконавче провадження №46611104 (ідентифікатор доступу 3957016Е1442) та постановою старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській обл. Гусєвим Олександра Олександровича від 29.05.2017 накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_1 .
30.06.2017 постановою про повернення виконавчого документу стягувачу виконавчий лист №2п-7526/11, виданий 03.06.2013 повернуто стягувачу - ТОВ «Кредитні ініціативи».
Після 30.06.2017 виконавчий документ до примусового виконання стягувачем не пред`являвся, строк його пред`явлення до примусового виконання, передбачений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сплив.
12.12.2023 постановою Закарпатського апеляційного суду в справі №308/16853/13-ц ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11.10.2013 скасовано, в задоволенні заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №2п-7526/11 до примусового виконання відмовлено.
В зв`язку з вищевикладеним, 18.02.2025 ОСОБА_1 подав до Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління юстиції заяву про зняття арешту з майна боржника.
Листом Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі від 05.03.2025 в знятті арешту з майна ОСОБА_1 відмовлено, оскільки після повернення виконавчого документу стягувачу, арешт з майна боржника може бути знятий виключно за відповідним судовим рішенням.
Зазначає, що продовження арешту майна боржника є протиправним, оскільки не відповідає меті такого арешту - забезпеченню примусовому виконанню рішення суду в рамках відкритого державним виконавцем виконавчого провадження та становить непропорційне втручання в право власності заявника.
Враховуючи вищенаведене, заявник просив суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича, що полягає у не знятті арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника від 29.05.2017 у виконавчому провадженні № 46611104 та зобов`язати старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича вжити заходів по зняттю арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника від 29.05.2017 у виконавчому провадженні № 46611104.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 – відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мартинов Георгій Костянтинович, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в обґрунтуванні заяви, не надав належної їм правової оцінки та безпідставно відмовив у задоволенні заяви.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта Мартинов Г.К. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.
Матеріалами справи установлено, що 24.05.2012 на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2012 в справі №2п-7526/11 видано 03.06.2013 виконавчий лист № 2п-7526/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованості в розмірі 101061,84 грн та судових витрат в загальній сумі 1070,62 грн., а разом 102072,46 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 29.03.2013.
11.10.2013 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено ухвалу в справі № 308/16853/13-ц, якою поновлено строк пред`явлення виконавчого листа № 2п-7526/11 до примусового виконання.
В межах примусового виконання виконавчого листа №2п-7526/11, виданого 03.06.2013 відкрито виконавче провадження №46611104 (ідентифікатор доступу 3957016Е1442) та постановою старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській обл. Гусєвим Олександра Олександровича від 29.05.2017 накладено арешт на майно боржника - ОСОБА_1 .
30.06.2017 постановою про повернення виконавчого документу стягувану виконавчий лист виконавчий лист №2п-7526/11, виданий 03.06.2013 повернуто стягувачу - ТОВ «Кредитні ініціативи».
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2023 року у справі №308/16853/13-ц ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2013 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №2п-7526/11 скасовано та ухвалено нове рішення у справі, згідно якого у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
18.02.2025 ОСОБА_1 подав до Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління юстиції заяву про зняття арешту з майна боржника.
Згідно листа Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №46611104/25 від 05.03.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовлено з тих підстав, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав, за яких виконавець знімає арешт майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відмовляючи в задоволенні поданої скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця відсутня протиправна бездіяльність щодо не зняття накладеного арешту на майно боржника, проте скаржник не позбавлений права звернутися до суду у порядку позовного провадження з метою захисту свого права власності.
З такими висновками суду не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Заходами примусового виконання рішень є: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.( п.4 ч.1 ст.10 Закону). 
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Так, відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.  
Матеріалами справи доведено, що обтяження накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, де скаржник (заявник) ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.
Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18) та у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №645/7796/18, від 23.12.2020 у справі №554/7908/17-ц.
Згідно із ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема: верховенства права; законності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Згідно із ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.4 ст.40 Закону у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Матеріалами справи доведено, що виконавчий лист №2-7526/11, виданий Ужгородським міськрайонним судом, повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону постановою державного виконавця від 30.06.2017 року, у заяві стягувачу про поновлення строку пред`явлення даного виконавчого листа до виконання постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2023 року у справі №308/16853/13-ц відмовлено. 
З врахуванням вищенаведеного строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив, даний виконавчий документ не підлягає виконанню, а накладений арешт на майно боржника підлягав зняттю державним виконавцем. 
Незняття державним виконавцем арешту з майна боржника ОСОБА_1 за вказаних обставин є протиправною бездіяльністю, що порушує законні права та інтереси заявника, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном та створює заявнику правову невизначеність щодо належного йому на праві власності майна. 
Дані висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17, від 03.11.2021 року у справі №161/14034/20, від 22.12.2021 року у справі №645/6694/15-ц. 
Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За вказаних обставин порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця вжити заходів по зняттю арешту з майна боржника, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника від 29.05.2017, а його скарга задоволенню.
Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги з вищенаведених підстав.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мартинов Георгій Костянтинович, задовольнити.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 задвольнити.
Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича, що полягає у не знятті арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника від 29.05.2017 у виконавчому провадженні № 46611104 та зобов`язати старшого державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гусєва Олександра Олександровича вжити заходів по зняттю арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника від 29.05.2017 у виконавчому провадженні № 46611104.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 17 липня 2025 року.

Головуючий:   
                             
Судді: