ПОСТАНОВА 
іменем України

12 серпня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 402/697/24
провадження № 22-ц/4809/1172/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мелєзгінов Юрій Валерійович, на рішення Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2025 року у складі судді Ясінського Л.Ю.,
ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.
В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, 16 серпня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказала, що з квітня 2024 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, справа про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді Ульяновського районного суду Кіровоградської області. Під час шлюбу, а саме 13 грудня 2012 року, подружжям було придбане домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У 2020 році сторонами за спільні кошти було придбано у власність сонячні батареї в кількості 80 шт. та моделюючий інвертор. В тому ж році сонячні батареї самостійно відповідачем змонтовані на металевій конструкції, із металевого матеріалу, які також були придбані за спільні кошти, були під`єднані до електромережі та укладений договір купівлі-продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії генеруючими установками приватного домогосподарства. Ринкова вартість СЕС складає 504640 грн. Відповідач має відкритий банківський рахунок, на який отримує прибуток від продажу електроенергії. Даний прибуток є доходом від використання спільного майна, право на який має кожен із його співвласників. Під час спільного проживання відповідач повідомляв, що вони отримують дохід від продажу електроенергії близько 50 тис. грн на місяць. Із квітня по липень 2024 року відповідач отримав 200 тис. грн доходу від використання спільного майна.
Крім того, у 2021 році, відповідач приватизував земельну ділянку під вказане домоволодіння з кадастровим номером 3525587100:51:000:0302 площею 0,25 га. У 2022 році відповідач вищезазначену земельну ділянку розділив на 2 ділянки: №3525587100:51:000:0354 площею 0,1250 га та №3525587100:51:000:0355 площею 0,1250 га.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуте у шлюбі майно, а саме:
- земельну ділянку площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0354, та земельну ділянку, площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- обладнання встановлене на земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0319, для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м в кількості 80 шт., інвертор sun2000-33ktl-a30КВ та металевого навісу 1 шт.
Поділити вказане спільне майно подружжя, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на:
-1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0354, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м у кількості 80 шт., інвертора sun2000-33ktl-a30КВ, металевого навісу 1 шт.
- стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100000 грн, що становить 1/2 частку грошових коштів, отриманих ОСОБА_2 на підставі договору купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеного між ТОВ «КОЕК» та ОСОБА_2 , за період з 20 квітня 2024 року по 31 липня 2024 року включно.
Рішенням Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю металевий навіс. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці металевого навісу. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частку грошових доходів, що становить 16131 грн 56 коп, отриманих ОСОБА_2 згідно з договором купівлі-продажу енергії за «зеленим» тарифом. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мелєзгінов Юрій Валерійович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0354, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м в кількості 80 штук, інвертора sun2000-33ktl-a30КВ, металевого навісу 1 штука, а також про стягнення 1/2 частини грошових коштів згідно з договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом за період з 20.04.2024 по 31.07.2024 у розмірі 46724,35 грн, та ухвалити нове про їх задоволення.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.
Адвокат Терновенко Р.М., який діє в інтересахОСОБА_2 , направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мелєзгінов Ю.В., без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Мелєзгінов Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Адвокат Терновенко Р.М., який діє в інтересахОСОБА_2 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у визнанні права власності на частину обладнання, яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м в кількості 80 штук, інвертора sun2000-33ktl-a30КВ з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що сторони у справі зареєстрували шлюб 16 серпня 2008 року, який був розірваний рішенням Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2024 року по справі №402/613/24 (т.1 а.с.18).
Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №247263525, земельна ділянка кадастровий номер 3525587100:51:000:0302 із категорії земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - (код згідно КВЦПЗ: 02.01) по угіддях, малоповерхова забудова (код згідно КВЗУ - 007.01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_2 (т.1 а.с.20).
Встановлено, що зазначена вище земельна ділянка з кадастровим номером 3525587100:51:000:0302 в подальшому була розділена на дві окремих, а саме земельну ділянку, площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0354 та земельну ділянку, площею 0, 1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0355 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які також належать на праві приватної власності ОСОБА_2 (т.1 а.с.31-40).
Згідно з витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6314362752020 в користуванні ОСОБА_2 з 13 грудня 2020 року перебуває земельна ділянка, площею 0, 1200 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0319, для індивідуального садівництва, розташована за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.41-45).
Також судом встановлено, що у 2020 році на земельній ділянці, кадастровий номер 3525587100:51:000:0319, встановлено фотомодулі у кількості 80 штук, інвертор та металевий навіс.
10 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «КОЕК» із заявою- повідомленням про встановлення генеруючої установки, на підставі якої було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом між ним та ТОВ «КОЕК» (т.1 а.с.80-81,82).
Відповідно до довідки про нарахування доходу від продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою приватного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за період 03.12.2020 по 01.07.2024 ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 665519,74 грн (т.1 а.с.83).
Ухвалюючи рішення про відмову у частині позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів та інвертора, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не надала суду належних доказів їх придбання подружжям в період шлюбу. Відмовляючи в частині вимог про визнання спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3525587100:51:000:0354 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3525587100:51:000:0355 суд першої інстанції виходив з положень п.5 ч.1 ст. 57 СК України. В частині стягнення грошових коштів згідно з договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, укладеним між ТОВ «КОЕК» та ОСОБА_2 , місцевий суд виходив із встановлених ним обставин припинення шлюбних відносин та вказав, що ОСОБА_2 отримав 32269 грн 12 коп за період з 01.06.2024 по 01.07.2024, які і є об`єктом права спільної сумісної власності, одержані одним із подружжя та підлягають поділу між подружжям по 1/2 частині.
Апеляційний суд не може у повному обсязі погодитись з такими висновками суду в його оскаржуваній частині, виходячи з такого.
За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.
Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.
Аналогічний висновок викладено Верховним судом у постанові від 12 серпня 2020 року по справі № 626/4/17.
Тобто, якщо спірні земельні ділянки були приватизовані в інший період, ніж з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року, вона є особистою власністю особи, яка її приватизувала (незалежно від перебування у шлюбі).
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку: земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0354 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,1250 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0355, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.69 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Крім того, апеляційний суд також вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення 1/2 частини грошових коштів згідно договору «Про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом» за період з 01.06.2024 по 01.07.2024.
Враховуючи те, що рішенням Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2024 року по справі №402/613/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, не було встановлено, коли саме фактично припинено шлюбні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо їх фактичного припинення у червні 2024 року.
Відповідно до довідки про нарахування доходу ОСОБА_2 від продажу електричної енергії після припинення фактичних шлюбних відносин за період з 01.06.2024 по 01.07.2024 отримав 32269 грн 12 коп (а.с.83), які є об`єктом права спільної сумісної власності, одержані одним із подружжя та підлягають поділу між подружжям по 1/2 частині, а саме по 16132 грн 56 коп.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Однак, колегія суддів не може погодитись із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів та інвертора, оскільки такі висновки суду базуються лише на допиті свідка ОСОБА_5 , який надав пояснення про те, що безоплатно передав їх відповідачеві за усною домовленістю на період будівництва будинку.
Суд критично оцінює такі показання свідка, оскільки ОСОБА_5 з відповідними вимогами про визнання права власності на ці фотомодулі та інвертор не звертався, та в даній цивільній справі відсутнє його звернення про залучення його в якості третьої особи з самостійними вимогами.
За змістом частини третьої статті 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Апеляційний суд приходить до висновку про те, що спірне обладнання,яке складається з фотомодулів та інвертора, придбано сторонами за час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя,  та презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя не спростована.
Відповідно до звіту визначення вартості сонячних батарей №В-93, складеного 03.07.2024 ФОП ОСОБА_6 , який колегія суддів вважає належним та допустимим доказом при вирішенні цього спору, ринкова вартість сонячних батарей Longi Solar LR4-72нрн-450м у кількості 80 штук складає 504640 грн станом на 03.07.2024 (а.с.54-66).
Частиною першою статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Зазначене призвело до помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в частині відмовлених позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину обладнання, яке складається з фотомодулів та інвертора, з ухваленням нового про задоволення позову у цій частині та визнання права власності на 1/2 частину обладнання, встановленого на земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0319, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів моделі LR4-72нрн-450м у кількості 80 штук та інвертора sun2000-33ktl-a30КВ, за ОСОБА_1 .
В іншій оскаржуваній частині рішення суду слід залишити без змін.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6507,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мелєзгінов Юрій Валерійович, задовольнити частково.
Рішення Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2025 рокускасувати в частині відмовлених позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку обладнання, яке складається з фотомодулів та інвертора та ухвалити в цій частині нове.
Визнати право власності на 1/2 частку обладнання, встановленого на земельній ділянці площею 0,12 га, кадастровий номер 3525587100:51:000:0319, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з фотомодулів, моделі LR4-72нрн-450м у кількості 80 штук та інвертора sun2000-33ktl-a30КВ, за ОСОБА_1 .
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути зі  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у загальному розмірі 6507 (шість тисяч п`ятсот сім) грн 40 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2025 року.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді О.Л.Карпенко
       
        С.І.Мурашко