П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32654/24	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової академії (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 420/32654/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 20.07.2017 по 28.02.2018 включно;
- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2017 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно;
- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4 086,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5Порядку проведення Індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 05.03.2022, та період з 11.08.2022 по 20.05.2023,без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Законом України “ Про Державний бюджет України на 2023 рік”;
- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії) за період з 29.01.2020 по 05.03.2022, та період з 11.08.2022 по 20.05.2023 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальну допомогу за 2021-2023 роки, з розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року згідно Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум.
- визнати протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо розрахунку при звільненні ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майна пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.
- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 20.07.2017 по 05.03.2022 та в період з 11.08.2022 по 02.08.2024 проходив військову службу у Військовій академії, та наказом № 233 від 02.08.2024 позивача звільненого з військової служби, 02.08.2024 виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення.
Проте позивач заначив, що під час звільнення та виключення зі списків особового складу відповідач не здійснив з ним повний розрахунок перед звільненням, зокрема позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення в період з 20.07.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців – січень 2008 року; індексацію грошового забезпечення (враховуючи індексацію-різницю) за період з 01.03.2018 по 05.03.2022, та період з11.08.2022 по 02.08.2024, а також не вірно розраховано грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно.
Позивач звернувся до відповідача із запитом щодо надання інформації та документів з питання виплати індексації грошового забезпечення за спірний період та застосованого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб при обчисленні основних та додаткових видів грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення.
Але листом від 03.10.2024 відповідач повідомив, що позивачу обчислено всі виплати відповідно до вимог чинного законодавства.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправними, що стало підставою звернення до суду.
Так, позивач вважає, що невиплата індексації грошового забезпечення з 20.07.2017 по 28.02.2018 з визначенням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, порушує право позивача на заробітну плату, оскільки за спірний період останнім підвищенням розмірів посадових окладів військовослужбовців було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу  та деяких інших осіб”, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та наступне підвищення посадового окладу відбулось із прийняттям постанови КМУ № 704.
Також на думку позивача, відповідачем в порушення норм абзаців 3, 4,5, 6 пункту 5 постанови Кабінетів Міністрів України від 17.07.2003 №1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення” не виплачена на користь позивача індексації грошового забезпечення та індексації - різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022, та період з11.08.2022 по 02.08.2024.
Позивач звертає увагу, що зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018, у зв`язку з набранням чинності постановою КМУ № 704, яким затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, та березень 2018 року став місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Позивач зазначає, що при здійсненні розрахунку розміру індексації грошового забезпечення позивача з березня 2018 року не враховані приписи п. 5 постанови КМУ № 1078.
Стосовно фіксованої індексації позивач зазначив, що він має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
З довідки Військової академії від 26.09.2024 № 6/67/943 слідує, що розмір грошового забезпечення позивача в лютому 2018 року склав 7554,85  грн, в березні 2018 року – 7931,85 грн. Тобто різниця між виплаченим позивачу у лютому 2018 року та березні 2018 року грошовим забезпеченням у сумі 377 грн в сторону збільшення, що є менше індексації, яка мала бути виплачена за березень 2018 року.
Тому позивач має право на індексацію-різницю з 01 березня 2018 року до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення в розмірі: 4463,15 грн-377 грн=4086,15 грн.
Позивач просить виплатити індексацію-різниці у визначені ним періоди, за виключенням 2023 року, оскільки відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” зупинено дію на 2023 рік, зокрема Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”.
Щодо проведення перерахунку та доплати грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням) та одноразових видів грошового забезпечення в період з 29.01.2020 року по 05.03.2022 року та в період з 11.08.2022 року по 20.05.2023 року, позивач зазначає, що відповідач протиправно, починаючи з 29 січня 2020 року, розраховував грошове забезпечення Позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме, гарантованого статтею 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” отримання грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі та до зменшення розміру грошової допомоги для оздоровлення, премії.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, було визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови 704, та відновлено попередню редакцію пункту 4, якою передбачено, що посадовий оклад та оклад за військовим званням розраховується шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 Постанови № 704.
Отже, на думку позивача, починаючи з 29 січня 2020 року грошове забезпечення позивача мало бути розраховано відповідачем з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до Постанови №704, а тому наявні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача, які полягають у застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” при нарахуванні позивачу грошового забезпечення з 29 січня 2020 року в редакції, яка втратила чинність згідно з постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18.
Також позивач зазначає, що оскільки йому невірно нараховувалось грошове забезпечення, тому невірно була виплачена грошова допомога на оздоровлення та премії.
Щодо перерахунку виплати грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, позивач зазначив, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі № 2/23 від 29.07.2024 року не містить будь-яких відомостей про те, що грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, розрахована виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованого станом на 1 січня 2024 року.
До суду 13 листопада 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.
По суті заявлених позовних вимог представник відповідача зазначив, що  Постановою № 1013 запроваджено єдині підходи при проведенні індексації грошових доходів населення у разі їх підвищення починаючи з грудня 2015 року, зокрема :підвищення грошових доходів населення, задіяного в бюджетній сфері з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом за грудень 2015 року ;для проведення подальшої індексації доходів обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078.
Тобто, підвищення у грудні 2015 року місячного грошового забезпечення за рахунок постійних складових, визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в 2,7 рази перевищило суму ймовірної індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року.
Таким чином, відповідно до наведеного та згідно з вимог Постанови №1013 і Порядку №1078 грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозованого рівня інфляції.
Відповідно, для проведення подальшої індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078.
Щодо періоду з 01.01.2024 року представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 5 Порядку визначено, що значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів).
Отже, у разі зростання посадового окладу (тарифної ставки) з січня 2024 року, сума індексації заробітної плати має визначатись з урахуванням положень пункту 5 Порядку, тобто значення індексу споживчих цін у січні приймається за 1 або 100 відсотків і для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 2024 року.
У разі, якщо підвищення посадових окладів (тарифних ставок) у січні 2024 року не відбувається, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів здійснюється з січня 2024 року.
Представник відповідача зазначив, що ураховуючи те, що індекс споживчих цін за червень опублікований в газеті Урядовий кур`єр 12 липня 2024 року, і наростаючим підсумком з січня по червень перевищив 103% (103,8% - за посадами працівників, у яких посадові оклади підвищення з 1 січня 2024 року ((100,0% (місць підвищення приймається 100%) х 100,3% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2%) і 104,3% - за посадами, працівників і військовослужбовців, у яких не відбулося підвищення посадових окладів, згідно із Законом України “Про Державний бюджет України 2024 рік” обчислення індексу споживчих цін провадиться з 1 січня 2024 року (100,4% х 100,3% х 100,5% х 100,2% х 100,6% х 102,2%)) - індексація нараховується в серпні.
Тому з урахуванням вказаного, нарахована індексація позивачу за період з липня 2017 року по березень 2018 року, 01.03.2018 року по 05.03.2022 року, 10.03.2023 - 02.08.2024 відповідно до норм та правил, визначених Порядком №1078 становить 0,00 грн. щомісячно.
Щодо базового місяця – січень 2008 року представник відповідача зазначив, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" № 1013 від 09.12.2015 року (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення, починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць - січень 2016 року.
Тому, на думку представника відповідача, такі аргументи позивача для визначення базового місяця - січень 2008 року є безпідставними.
Також представник відповідача звертає увагу, що з огляду на те, що позивача зараховано до списків особового складу Військової академії (м. Одеса) у 2017 році, посилання позивача на те, що січень 2008 року є базовим, не відповідає фактичним обставинам справи.
Щодо вимог про перерахунок грошового забезпечення з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених законом на відповідний рік представник відповідача зазначив, що станом на час прийняття Постанови №704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У свою чергу додатки 1, 12, 13, 14 до п. 4 Постанови №704 містять примітки, у яких в якості розрахункової величини зазначений розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Але, оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-УІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою №103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови №704, не має правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.
Щодо позовних вимог про виплату компенсації вартості за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на це майно представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 16 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18 липня 2024 року №744 ОСОБА_2 звільнено у запас без права носіння військової форми одягу.
У відповідності до пункту 5 порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затвердженого постановою КМУ від 16.03.2024 року №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року.
Якщо проаналізувати вартість речового майна зазначеного у довідці №2/23 про вартість речового майна, що належить до видачі капітану ОСОБА_1 та цінами станом на 01.01.2024 на предмети речового майна, які належать до видачі згідно норм забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту згідно додатку №1 до вказівки Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 можна прийти до однозначного висновку про застосування при розрахунку цін станом на поточний рік.
Також представник відповідача вважає, що позивач звернувся із позовом до неналежного відповідача за період з 11.08.2022 року по 29.03.2023 року, оскільки відповідно до витягу з наказу начальника військової академії (м. Одеса) від 29.03.2023 року № 113 лейтенант ОСОБА_1 прибув з військової частини НОМЕР_1 з 29.03.2024 прибув та приступив до виконання службових обов`язків.
Також до суду 27 листопада 2024 року від позивача надійшли заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із зверненням до неналежного відповідача, в якому позивач зазначив, що відповідно до абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами: України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Тобто, в Положенні прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та військова частина, з якої його було звільнено.
Отже, позивач зазначає, що оскільки останнім місцем проходження військової служби позивача є Військова академія (м. Одеса), на день виключення із списків особового складу саме остання повинна розраховувати позивача за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпечення, в тому числі, індексації грошового забезпечення.
Також позивач зазначає, що згідно з витягу з послужного списку позивача ОСОБА_1 від 02.08.2024 року № 1/53/529, наданого безпосередньо відповідачем, Військовою академією (м. Одеса), вбачається, що в період з 20.07.20217 року по 26.06.2018 року - курсант Військової академії (м. Одеса); з 26.06.2018 року по 05.03.2022 року - командир відділення Військової академії (м.Одеса); з 11.08.2022 року по 10.03.2023 року - заступник командира роти з озброєння роти матеріально-технічного забезпечення центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса); з 10.03.2023 року по 02.08.2024 року - помічник начальника навчальної частини факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки Військової академії (м. Одеса).
Крім того, згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року вбачається, що саме Військова академія (м. Одеса) у вказаний період здійснювала нарахування та виплату мого грошового забезпечення.
Також позивач зазначає, що у разі необхідності він не заперечує щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14.04.2025 у справі № 420/32654/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 05 березня 2022 року та з 11 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року та грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги за 2021-2023 роки,  з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01.01.2018 року.
Зобов`язав Військову академію (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) здійснити перерахунок та виплату основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії за період з 29 січня 2020 року по 05 березня 2022 року та з 11 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року включно та грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги за 2021-2023 роки на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2020 року - 2102 гривні, на 01.01.2021 року - 2270 грн, на 01.01.2022 – 2481 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт, що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню позивача згідно з додатками постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням здійснених виплат.
Визнав протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в період з 20.07.2017 року по 28.02.2018 року включно.
Зобов`язав Військову академію (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10)нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2017 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
Визнав протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року індексації грошового забезпечення в неповному розмірі, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Зобов`язав Військову академію (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення в розмірі 4086,15 грн щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В іншій частині позовних вимог- відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно в розмірі 4086,15 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення Індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням виплачених сум ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не правильно визначив період для нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення;
- суд першої інстанції не врахував, що відновлення з 29.01.2020 дії величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за званням у порядку постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року в розумінні приписів Порядку № 1078 не є підвищенням посадового окладу, оскільки не пов`язане прийняттям Кабінетом Міністрів України будь-якої постанови щодо зміни розміру грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Військової академії (м. Одеса) подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що позивач пропустив строк звернення до суду із адміністративним позовом;
- суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність правових та фактичних підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивача за період з 20.07.2017 по 30 січня 2020 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;
- застосування положень пункту 4 Постанови № 704 в редакції від 27.12.2017 не буде відповідати вимогам правової визначеності та принципам збалансованості і обґрунтованості бюджету.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією паспорта громадянина України.
Відповідно до витягу з послужного списку позивача ОСОБА_1 від 02.08.2024 року № 1/53/529, в період з 20.07.2017 року по 26.06.2018 року - курсант Військової академії (м. Одеса); з 26.06.2018 року по 05.03.2022 року - командир відділення Військової академії (м.Одеса); з 11.08.2022 року по 10.03.2023 року - заступник командира роти з озброєння роти матеріально-технічного забезпечення центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса); з 10.03.2023 року по 02.08.2024 року - помічник начальника навчальної частини факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки Військової академії (м. Одеса).
Згідно з витягу із наказу начальника військової академії (по стройовій частині) від 02.08.2024 № 233 капітана ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у відставку, 02 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення.
Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням надати інформацію та документи щодо виплати грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення та щодо компенсації за належне, але не отримане речове майно.
Листом від 03.10.2024 № 6/21/1109 Військова академія повідомила позивача, що нарахування грошового забезпечення та індексації проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Також повідомлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Враховуючи, що позивач не оскаржував наказ про виключення зі списків особового складу, військова академія зазначила, що позивачем погоджено проведення усіх необхідних розрахунків.
Також на прохання позивача, разом із цим листом відповідач надав позивачу довідки щодо нарахованої та виплаченої індексації за період з 28.08.2017 по 28.02.2018 вих. № 6/67/941 від 26.09.2024 року; за період з 01.03.2018 року по 10.03.2022 року вих. № 6/67/942 від 26.09.2024 року; про грошове забезпечення за період з 28.08.2017 року по 10.03.2022 року вих. № 6/67/943 від 26.09.2024 року; за період з 20.08.2022 року по 02.08.2024 року вих. № 6/67/944 від 26.09.2024 року; довідку № 2/23 від 29.07.2024 року про вартість речового майна, що належить позивачу.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем була допущена протиправна дія при обчисленні та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 05 березня 2022 року та з 11 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01.01.2018.
Поряд з тим, вимоги про перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальну допомогу за 2021-2023 роки, з розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року згідно Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум також підлягають задоволенню, як похідні.
Також, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо визначення базового місяця січень 2008 року за період з 20.07.2017 по 28.02.2018 є правомірними.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно, суд виснував, що останній є правомірними та належать задоволенню частково, шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача у нарахуванні та виплаті на користь позивача за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року індексації грошового забезпечення в неповному розмірі, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення в розмірі 4086,15 грн  щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року відповідно до норм абзаців  4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. 
Колегія суддів частково не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі, -Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення, окрім іншого, входять посадовий оклад та оклад за військовим званням.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців (далі, - Постанова № 704).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (в первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).
Пунктом 6 постанови №103внесено зміни до постанови №704, внаслідок яких пункт 4 постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 постанови № 704, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року".
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, яким були внесені зміни до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін.
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені постановою №103, зокрема, до пункту 4 постанови №704, визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 постанови №704, яка існувала до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, але з гарантією того, що такий показник прожиткового мінімуму повинен становити не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
При вирішенні питання щодо можливості застосування мінімальної заробітної плати, в даному випадку не менше її 50 відсотків, як розрахункової величини при обрахунку посадового окладу, суд враховує, що пунктом 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Норми пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №1774-VIII були чинними як на дату прийняття постанови №704, так і станом після 29.01.2020, та неконституційними не визнавалися.
Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова №704, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, перевагу слід надати положенням Закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у статті 8 Конституції України.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розд. ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають, суд доходить висновку, що п.4 постанови № 704 з 29.01.2020 року має застосовуватись в наступній редакції: “Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.”.
За таких встановлених обставин судом відхиляються доводи відповідача щодо незастосування до спірних правовідносин п. 4 постанови КМУ № 704.
Суд встановив, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у 2020 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 гривні, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", у 2021 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року, - 2270 грн,у 2022 році з 01 січня 2022 року – 2481 грн, у 2023 році з 01 січня 2023 року 2684 грн, в той час коли Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум встановлювався у розмірі 1 762 грн.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникли підстави для підвищення посадового окладу  та окладу за військовим звання позивача, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Разом з цим відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення позивача за 2020-2024 роки при здійсненні нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за цей період застосовувався прожитковий мінімум станом на 01 січня 2018 року, що не заперечується відповідачем.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем була допущенні протиправні дії при обчисленні та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 05 березня 2022 року та з 11 серпня 2022 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” станом на 01.01.2018. 
Поряд з тим, вимоги про перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальну допомогу за 2021-2023 роки, з розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року згідно Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум також підлягають задоволенню, як похідні.
Стосовно нарахування індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період апеляційний суд зазначає про таке.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Ключові питання, які потребують вирішення в контексті розгляду даної справи стосуються:
- визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2017 по 28.02.2018;
- уяснення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати й розміру так званої «індексації-різниці»  за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно;
- способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення.
Вирішуючи спірне питання про визначення січня 2008 року місяцем, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовим місяцем) для проведення індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2017 по 28.02.2018, колегія суддів зазначає про таке.
Так, відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави колегії суддів дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови вона набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Апеляційним судом встановлено, що з січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Посадовий оклад змінився лише в березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.
Таким чином, останнє підвищення окладу за посадою позивача відбулось у січні 2008 року, а відтак для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови №704, якою затверджено схему тарифних розрядів, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.
Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з 20.07.2017 по 28.02.2018 є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.
Тобто нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за спірний період має відбуватись з одночасним визначенням січня 2008 року, як базового місяця для проведення індексації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №400/1118/21 та у постанові від 28.09.2022 по справі №400/1119/21.
При цьому, суд наголошує, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації, не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.
Разом з тим, наявність у відповідача повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами.
Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 13.12.2018 у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2017 по 28.02.2018із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.
Щодо уяснення норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення щодо підстав виплати та розміру так званої «індексації-різниці» за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
У контексті наведеного, апеляційний суд зазначає, що термін «індексація-різниці» фактично запроваджений Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, як позначення другого виду індексації грошового забезпечення право на яку виникає на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Як зазначено Верховним Судом у пункті 102 постанови від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Верховний Суд у пункті 106 вказаної постанови виснував, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Так, Верховний Суд у пункті 108 тієї ж постанов дійшов висновку, що якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби. 
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 по справі № 400/3826/21, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.
Таким чином, з метою встановлення наявності у позивача права на отримання суми індексації-різниці, на думку колегії суддів, варто встановити розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року, суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року та порівняти їх.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача суд встановив, що нараховане грошове забезпечення за лютий 2018 року становить 7554,85 грн та за березень 2018 року – 7931,85 грн.
Величина приросту індексу споживчих цін – 253, 3 %. Прожитковий мінімум у березні 2018 року – 1762 грн. Сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.
1762, 00 грн. *253, 30 % =4463, 15 грн.
З огляду на те, що грошове забезпечення за березень 2018 року збільшилось на 377  грн. (7931,85 грн. -7554,85 грн), відтак позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення в розмірі 4086,15 грн  (4463, 15 грн – 377  грн) відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078.
Таким чином, за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 року по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно сума індексації з урахуванням абз. 4,6 пункту 5 Порядку №1078 підлягала виплаті позивачу у фіксованому розмірі  – 4086,15 грн в місяць.
При обранні способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, колегія суддів виходить з таких міркувань.
Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі № 420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Як встановлено з матеріалів справи, у позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 року по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 у конкретних, розрахованих сумах.
Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці та визначенні суми індексації, проте суд помилково визначив період для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.
За таких обставин, апеляційний суд висновує, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дії Військової академії (м.Одеса), які виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно та зобов`язання Військової академії (м.Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 4086,15 грн на місяць.
На рахунок аргументів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із позовом колегія суддів зазначає таке.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року № 2352-IX, який набув чинності 19.07.2022 року, внесено зміни до ст. 233 КЗпП, відповідно до якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Таким чином, ст. 233 КЗпП України є спеціальною нормою по відношенню до ч. 5 ст. 122 КАС України у спорах щодо виплати заробітної плати.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. 
Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 20.07.2017 по 05.03.2022 та в період з 11.08.2022 по 02.08.2024 проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса), та наказом № 233 від 02.08.2024 позивача, звільненого з військової служби, 02.08.2024 виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення.
Отже за період з 20.07.2017 по 05.03.2022 позивач має право звернутися до суду без обмеження будь-яким строком, оскільки у цей період діяла ст. 233 КЗпП України у редакції, що передбачало звернення до суду без обмеження будь-яким строком.
Щодо періоду з 11.08.2022 по 02.08.2024 апеляційний суд зазначає, що повний розрахунок перед звільненням із позивачем повинен бути здійснений саме на дату його звільнення – 02.08.2024, а отже у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення невиплачених йому сум, починаючи з цієї дати протягом трьох місяців, відповідно до редакції ст. 233 КЗпП України за Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, тобто до 02.11.2024.
Позивач звернувся до суду з цим позовом 21.10.2024, тобто у строк встановлений ст. 233 КЗпП України.
Відтак, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.
Відтак, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Військової академії (м.Одеса) задоволенню не підлягає.
Водночас, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 . знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024  включно  в розмірі 4086,15 грн  відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення Індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум скасувати, задовольнити позовні вимоги в цій частині.
В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 420/32654/24 – скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) у нарахуванні та виплаті на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року індексації грошового забезпечення в неповному розмірі, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язання Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення в розмірі 4086,15 грн  щомісячно за період з 01 березня 2018 року по 30 січня 2020 року відповідно до норм абзаців  4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024  включно  в розмірі 4086,15 грн, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати Військову академію (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020, місце знаходження: 65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, 10) нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.03.2022 включно, за період з 11.08.2022 по 31.12.2022 включно та за період з 01.01.2024 по 02.08.2024 включно в розмірі 4086,15 грн відповідно до норм абзаців  4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 420/32654/24 залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик