ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 р. 	Справа № 520/29301/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 року (ухвалене  суддею Заічко О.В.) в справі № 520/29301/24
за позовом                  ОСОБА_1  
до                 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,                 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області                         
про визнання дії протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому просила: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 14.10.2024 р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі: довідки №04-49/435 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2021 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 127687,50 грн.; довідки №04-49/436 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2022 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 139556,25 грн.; довідки №04-49/437 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2023р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 150975,00 грн.; довідки №04-49/438 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2024 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 170325,00 грн.; з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., встановленого на 01.01.2021 р. абз. 4 ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2021рік”; з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 01.01.2022 р. абз.4 ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”; з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., встановленого на 01.01.2023 р. абз.4 ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”; з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 01.01.2024 р. абз. 4 ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області подати у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецький області від 21.10.2024 р. №963290189367, яким ОСОБА_1 , відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданих довідок №04-49/435 від 14.10.2024 р. станом на 01.01.2021 р. про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці, що складає 127687,50 грн.; №04-49/436 від 14.10.2024 р. про суддівську винагороду станом на 01.01.2022 р., яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці, що складає 139556,25 грн.; №04-49/437 від 14.10.2024 р. станом на 01.01.2023 р. про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці, що складає 150975,00грн.; №04-49/438 від 14.10.2024 р. станом на 01.01.2024 р. про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання суддів у відставці, що складає 170325,00 грн.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецький області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі: довідки №04-49/435 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2021 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 127687,50 грн.; довідки №04-49/436 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2022 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 139556,25 грн.; довідки №04-49/437 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2023 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 150975,00 грн.; довідки №04-49/438 від 14.10.2024 р. про те, що станом на 01.01.2024 р. суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 170325,00 грн.; з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., встановленого на 01.01.2021 р. абз.4 ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”; з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481 грн., встановленого на 01.01.2022 р. абз. 4 ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”; з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн., встановленого на 01.01.2023 р. абз.4 ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”; з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 01.01.2024 р. абз.4 ст.7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, з урахуванням виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач зазначає, що збільшення розміру складових суддівської винагороди не відбувалося, оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується при визначенні базового розміру посадового окладу судді, з 01.01.2021 р. становить 2102,00 грн., тому вважає, що право позивача на проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 14.10.2024 р. № 04-49/435, № 04-49/436, № 04-49/437, №04-49/438, які видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, відсутнє. Крім того, вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
14.10.2024 р. позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 14.10.2024 р. № 04-49/435, № 04-49/436, № 04-49/437, №04-49/438.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецький області від 21.10.2024 р. №963290189367 позивачці відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі наданих довідок, посилаючись на те, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого та відповідно і апеляційного суду в порівнянням з минулим  роком не змінився, а отже на даний час підстави для перерахунку у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди відсутні.
Позивачка не погодившись із відмовою відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, звернулась до суду із даним позовом.
Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для здійснення перерахунку довічного грошового утримання позивача на підставі наданих пенсійному органу довідок. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд є Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (в подальшому - Закон № 1402-VIII).
Відповідно до ст. 4 Закону № 1402-VІІІ, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
За приписами ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 142 Закону № 1402-VIII, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ст. 135 Закону № 1402-VІІІ).
Частинами 2, 3 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
Отже, Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплюються правові положення щодо способу визначення розміру суддівської винагороди, а саме встановлення розміру винагороди законом про судоустрій.
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, насамперед залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожитковому мінімуму, правова основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень встановлені Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 р. № 966-XIV (в подальшому - Закон № 966-XIV).
Згідно із ст. 1 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб з 1 січня становить 2270 гривень, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня - 2102 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2684 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривня, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.
Таким чином, окремими приписами Законів України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2022, з 1 січня 2023 та з 01 січня 2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Зазначені положення ст. 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, Конституційним Судом України не визнавалися такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому підстави для застосування прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01.01.2022 р. у розмірі 2481 грн., з 01.01.2023 р. у розмірі 2684 грн. та з 01.01.2024 у розмірі 3028 грн. для визначення базового розміру посадового окладу судді відсутні. 
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 р. у справі № 240/9028/24.
Так, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Разом з тим, починаючи з 2021 р. законодавець у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 р., Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 р. у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 р. у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецький області від 21.10.2024 р. №963290189367 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, згідно довідок ТУ ДСА України в Харківській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 14.10.2024 р. № 04-49/435, № 04-49/436, № 04-49/437, №04-49/438, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 р. скасувати, та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 в справі № 520/29301/24 скасувати.
Ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич