ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року	Львів	Справа № 500/7529/24 пров. № А/857/16369/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: Свистун Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 500/7529/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» до  Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення,
суддя в 1-й інстанції Подлісна І.М.
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення не зазначено,

                                                   В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВБС1» (далі також позивач) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі також відповідач 1), Державної податкової служби України (далі також відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №12148402/44568528 від 13.12.2024 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 07.10.2024 р.
Зобов`язано Державну податкову службу України  зареєструвати  податкову накладну №1 від 07.10.2024 р. на суму 107 369 грн.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім) 00 копійок.
21.03.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 (нуль) копійок. 
В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, Головне управління ДПС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих послуг. Вказує, що з урахуванням фактичних обставин, керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вбачається, що ряд послуг адвоката не є доцільними та реальними, не мали впливу на хід розгляду справи, викладені в акті наданих послуг без конкретизації та деталізації, а тому підлягають зменшенню.
Просить скасувати додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року у справі №500/7529/24 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБС1» та адвокатом Авдєєнко В.В. укладено договір, відповідно до предмету якого у п.1.1 за даним договором виконавець зобов`язується за плату надати замовнику професійну правничу допомогу, а саме: підготувати та подати до Тернопільського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправними та скасування рішення №12148402/44568528 від 13.12.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної, про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні №1 від 07.10.2024 на суму 107369,00 грн., інші процесуальні заяви по суті спору у разі необхідності, а також здійснювати представництво інтересів замовника у відповідній справі в Тернопільському окружному адміністративному суді.
За змістом п.3.1, 3.2 договору вартість послуг, передбачених п.1.1 даного договору, становить 20000,00 грн. замовник здійснює оплату виконавцю передбачених даним договором послуг на першу вимогу виконавця.
Натомість відповідно до звіту адвоката по справі №500/7529/24 на підставі договору від 17.12.2024 надано послуги у сумі 20000,00 грн., а саме: підготовка позовної заяви (4 години) ознайомленням з відзивом (1 година); участь в судових засіданнях (1 година).
Суд першої інстанції оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, зазначив, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від попередньо заявленої суми.
Суд першої інстанції зазначив, що беручи до уваги складність справи, час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, можна зробити висновок про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом  даної справи у розмірі 3000,00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянтів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За правилами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області – задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 500/7529/24 – скасовано, прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» до  Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення – відмовлено.
Підсумовуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для стягнення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів у справі.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні заяви позивача про прийняття додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а тому додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області – задовольнити.
Додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 500/7529/24 – скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС1» про ухвалення додаткового рішення – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  09.07.25