Справа № 991/7408/25
Провадження 1-кс/991/7478/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2025 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) ОСОБА_6 
про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо
ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Острови Маневицького району Волинської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, працює суддею Рожищенського районного суду Волинської області,),
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 2 статті 15/частиною 3 статті 369, частиною 3 статті 190 Кримінального кодексу України (далі – КК)
у кримінальному провадженні №52024000000000154 від 01.04.2024
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий опис судового провадження.
18.07.2025 до ВАКС надійшло клопотання детектива НАБУ ОСОБА_6 (далі – детектив), погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (САП) ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №52024000000000154 від 01.04.2024, для розгляду якого відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 в судовій справі №991/7408/25 (провадження 1-кс/991/7478/25).
18.07.2025 до ВАКС надійшло клопотання детектива НАБУ ОСОБА_7 , погоджене прокурором САП ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №52024000000000154 від 01.04.2024, для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 в судовій справі №991/7410/25 (провадження 1-кс/991/7480/25).
18.07.2025 ухвалою суду об`єднано в одне судове провадження із присвоєнням єдиного унікального номера судової справи №991/7408/25 (провадження 1-кс/991/7478/25) матеріали судових справ: №991/7408/25 (провадження 1-кс/991/7478/25), №991/7410/25 (провадження 1-кс/991/7480/25) і 21.07.2025 здійснено судовий розгляд.
2. Короткий виклад клопотання і позицій учасників судового провадження.
2.1. Детектив: у клопотанні просив: «1. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень. 2. Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на два місяці наступні обов`язки: 1) прибувати до детективів Національного антикорупційного бюро України, прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у цьому кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з Волинської області без дозволу детективів Національного антикорупційного бюро України, прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у цьому кримінальному провадженні та суду; 3) повідомляти детективу Національного антикорупційного бюро України, прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у цьому кримінальному провадженні про зміну місця свого проживання; 4) утримуватись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_8 та свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; 5) здати на зберігання до Державної міграційної служби України всі свої паспорти для виїзду за кордон та всі інші документи, що дають право на виїзд з України»,
що обґрунтовувалось зокрема таким: «Досудовим розслідуванням установлено, що постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 19 травня 2011 року №3398-VI ОСОБА_4 обрано безстроково на посаду судді Рожищенського районного суду Волинської області (далі – Рожищенський районний суд). Рішенням зборів суддів Рожищенського районного суду від 03 квітня 2024 року №20/01-07-01 ОСОБА_4 повторно обрано головою вищевказаного суду.
Указом Президента України «Про призначення суддів» від 05 серпня 2020 року №312/2020 ОСОБА_12 призначено на посаду судді Рожищенського районного суду.
З урахуванням положень пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» судді є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а отже, суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» судді як особі, уповноваженій на виконання функцій держави, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Крім того, ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.
Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України судді являються службовими особами, які займають відповідальне становище.
Разом із тим ОСОБА_4 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися зазначених норм, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою особистого збагачення підбурили ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди судді Рожищенського районного суду Волинської області за прийняття рішення про задоволення позову ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя (далі – позов) за наступних обставин.
Так, після розлучення із ОСОБА_14 , яке мало місце 17.10.2022, ОСОБА_13 опинився у скрутному матеріальному становищі через позбавлення можливості проживати у спільному будинку АДРЕСА_3 .
При цьому ОСОБА_13 звернувся за порадою до ОСОБА_9 , яка запропонувала звернутися із позовом до суду про поділ спільного майна подружжя. На вказане ОСОБА_13 погодився та попросив ОСОБА_9 допомогти йому зібрати необхідні для подачі позову документи та подати позов.
У ході збору документів необхідних для підготовки та подачі позову про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_9 , будучи уповноваженою ОСОБА_13 , у 2023 р. (точної дати не встановлено) звернулася за допомогою до свого знайомого ОСОБА_8 , який раніше працював у правоохоронних органах.
ОСОБА_8 погодився допомогти ОСОБА_9 , при цьому сказавши, що йому потрібно з даному приводу проконсультуватися із головою Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_4 .
У подальшому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що говорив з приводу подачі позову із суддею ОСОБА_4 та останній повідомив про необхідність для підготовки позову отримання звітів про експертну грошову оцінку майна, що підлягатиме поділу.
Влітку 2023 року у ході випадкової зустрічі по вул. Незалежності в м. Рожище між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останній запитав чи планує ОСОБА_9 подавати позов, оскільки з даного приводу цікавився ОСОБА_4 , на що ОСОБА_9 повідомила, що документи для подачі позову не зібрані, тому подача позову у найближчий час не планується.
У березні 2024 року збір документів, які на думку ОСОБА_9 були достатніми для подачі позову, було завершено і 26.03.2024 вона зателефонувала ОСОБА_8 домовившись про зустріч.
27.03.2024, перебуваючи в м. Рожище, ОСОБА_9 зустрілася із ОСОБА_8 з метою передачі йому для ознайомлення звітів про експертну грошову оцінку майна розташованого в с. Кременець Волинської області, що підлягало поділу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (житловий будинок, земельні ділянки).
Отримавши вищевказані звіти, цього ж дня ОСОБА_8 на автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 направився до приміщення Рожищенського районного суду за адресо: вул. Грушевського, 4 в м. Рожище, де зустрівався із ОСОБА_4 та надав йому на ознайомлення вищевказані звіти про експертну грошову оцінку майна.
27.03.2024 після ознайомлення із вищевказаними документами у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник умисел на підбурювання ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди судді Рожищенського районного суду Волинської області, в якого на розгляді перебуватиме відповідна справа, за прийняття рішення в інтересах ОСОБА_13 про задоволення позову. Вказаним суддею міг бути як ОСОБА_4 так і інший суддя Рожищенського районного суду Волинської області.
В подальшому в цей же день ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 , що суддя ОСОБА_4 забезпечить прийняття рішення про задоволення позову, що подасть ОСОБА_13 , за умови надання неправомірної вигоди. При цьому, розмір неправомірної вигоди, яку необхідно буде надати, залежатиме від вартості майна, що підлягатиме поділу. Разом з тим вказав на необхідність підготувати перелік усього майна, що знаходиться в спірному будинку, із зазначенням його вартості та виокремленням майна на яке безпосередньо претендує ОСОБА_13 . Після підготовки вищевказаних документів та перед подачею позову потрібно надати зазначені документи для ознайомлення ОСОБА_4 . Довівши вказану інформацію до ОСОБА_9 , ОСОБА_15 діячи спільно із ОСОБА_4 підбурили її до надання неправомірної вигоди судді Рожищенського районного суду Волинської області.
ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які підбурювали її до надання неправомірної вигоди, з метою викриття злочинної діяльності вказаних та інших причетних осіб, 01.04.2024 звернулася із заявою про злочин до Національного антикорупційного бюро України.
28.05.2024 близько 09 год. у ході розмови, яка відбулася між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на перехресті вул. Незалежності та А. Ліпкана в м. Рожище ОСОБА_8 повідомив, що у випадку розгляду позову про розподіл майна ОСОБА_4 , останній задовільнить позов на користь ОСОБА_13 . Крім того, повідомив, що після подачі позову ОСОБА_4 триматиме судовий процес по розгляду позову на контролі, чим продовжував підбурювати ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди.
19.07.2024 близько 10 год. 38 хв. в автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Рожище відбулася зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в ході якого ОСОБА_9 надала для ознайомлення ОСОБА_8 позов із додатками до нього. Однак ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_4 відсутній на робочому місці та запропонував зустрітися з ним 22.07.2024 з метою передачі для ознайомлення підготовлених документів.
22.07.2024 о 08 год. 30 хв. поблизу приміщення Рожищенського районного суду ОСОБА_9 передала ОСОБА_8 позов із додатками до нього, після чого останній направився на зустріч із ОСОБА_4 
22.07.2024 о 08 год. 36 хв. на вході до приміщення Рожищенського районного суду ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 про готовність позову, при цьому показавши його ОСОБА_4 . Водночас ОСОБА_4 сказав, щоб позов подали через 2 тижні.
Відразу після вказаної розмови ОСОБА_8 направився до ОСОБА_9 та о 08 год. 39 хв. довів їй дану інформацію, повідомивши, що напевно ОСОБА_4 хоче піти у відпустку, тому позов потрібно буде подати через 2 тижні, при цьому запевнивши ОСОБА_9 , що рішення буде прийнято на користь ОСОБА_13 
08.08.2024 о 08 год. 49 хв. поблизу приміщення Рожищенського районного суду відбулася зустріч між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , у ході якої ОСОБА_4 повідомив, що позов ОСОБА_13 можна подавати.
Після завершення розмови, ОСОБА_8 направився до ОСОБА_9 , яка чекала його неподалік приміщення суду та о 08 год. 52 хв. повідомив отриману від ОСОБА_4 інформацію, при цьому додавши, що після подачі позову ОСОБА_8 через ОСОБА_4 контролюватиме процес його розгляду.
Цього ж дня ОСОБА_9 , як представником ОСОБА_13 , до Рожищенського районного суду було подано позов ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя. Далі судовій справі за поданим позовом було присвоєно номер №167/810/24 та передано на розгляд судді ОСОБА_12 
30.01.2025 о 09 год. 31 хв. поблизу приміщення Рожищенського районного суду ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що говорив із суддею ОСОБА_12 та вона за результатами розгляду судової справи №167/810/24 прийме рішення про поділ спільного майна порівну між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , тобто задовольнить позов.
Відразу після вказаної розмови о 09 год. 40 хв. ОСОБА_8 неподалік Рожищенського районного суду зустрівся із ОСОБА_9 та запевнив її про позитивне судове рішення щодо задоволення позову, оскільки процес розгляду перебуває на контролі ОСОБА_4 
18.02.2025 о 10 год. 43 хв. поблизу приміщення Рожищенського районного суду ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_4 та повідомив про те, що 19.02.2025 заплановане засідання у судовій справі №167/810/24 та ще раз узгодив отримання неправомірної вигоди від сторони у справі.
Відразу після вказаної розмови о 10 год. 46 хв. ОСОБА_8 неподалік Рожищенського районного суду зустрівся із ОСОБА_9 та повідомив, що спілкувався із ОСОБА_4 та останній надалі продовжує контролювати процес розгляду судової справи № 167/810/24.
19.02.2025 о 09 год. 50 хв. ОСОБА_8 перед судовим засіданням у судовій справі № 167/810/24 зателефонував до ОСОБА_9 та поцікавився чи вона вже прибула в суд та запропонував після засідання зустрітися, щоб обговорити процес розгляду справи.
19.02.2025 о 12 год. 46 хв. після судового засідання ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що судове засідання відбулося. При цьому, в ході засідання виникла необхідність у підготовці технічної документації на другий поверх будинку, який підлягав розподілу. ОСОБА_8 повідомив, що з даного приводу спілкуватиметься із ОСОБА_4 
11.04.2025 о 09 год. 46 хв. біля приміщення Рожищенського районного суду, у ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 щодо обставин розгляду судової справи №167/810/24, останні обговорили також план розподілу неправомірної вигоди. При цьому, ОСОБА_4 сказав, що неправомірну вигоду буде розділено на три рівні частини, одну з яких забере ОСОБА_8 , а решту – ОСОБА_4 . Водночас з метою запобігання бути викритими правоохоронними органами, ОСОБА_4 сказав, щоб ОСОБА_8 після отримання коштів від ОСОБА_9 відразу до нього не направлявся.
09.05.2025 о 11 год. 33 хв. у ході телефонної розмови ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_8 щодо перенесення судового засідання у судовій справі №167/810/24. У відповідь ОСОБА_8 повідомив, що питання розгляду справи узгоджені із суддею.
27.06.2025 суддею ОСОБА_12 ухвалено рішення у справі №167/810/24 про задоволення позову ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя.
01.07.2025 близько 12 год. 20 хв, знаходячись в автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , неподалік Рожищенського районного суду, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про необхідність передачі йому неправомірної вигоди в сумі 16 000 – 17 000 грн або 400 доларів США (згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 01.07.2025 складало 16 712 грн) для подальшої передачі голові суду ОСОБА_4 за прийняття рішення в інтересах ОСОБА_13 .
Водночас ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_4 та уточнив, коли останній перебуватиме на робочому місці. ОСОБА_4 повідомив, що 07.07.2025 перебуватиме на робочому місці, оскільки наразі знаходиться на лікарняному.
Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було узгоджено, що неправомірну вигоду остання передасть ОСОБА_8 07.07.2025.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 надалі продовжували підбурювати ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди за прийняття суддею ОСОБА_12 рішення у судовій справі №167/810/24.
07.07.2025 близько 08 год. 27 хв., перебуваючи в автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився по вул. Незалежності, 90 в м. Рожище, ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 17 000 грн, після чого відразу наголосив на необхідності передачі додатково 400 доларів США.
Цього ж дня, близько 08 год. 53 хв., перебуваючи в автомобілі VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився по вул. Грушевського в м. Рожище, ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_9 іншу частину неправомірної вигоди в розмірі 400 доларів США (згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 07.07.2025 складало 16 693,64 грн) за прийняття суддею ОСОБА_12 рішення в інтересах ОСОБА_13 .
Після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_8 біля приміщення Рожищенського районного суду зустрівся із ОСОБА_4 
ОСОБА_4 усвідомлюючи ризиковість отримання коштів від ОСОБА_8 , які останньому передала в якості неправомірної вигоди ОСОБА_9 , можливість виявлення і викриття правоохоронними органами вказаної злочинної діяльності, сказав ОСОБА_8 замінити купюри шляхом проведення валютно-обмінних операцій.
Цього ж дня, об 09 год. 07 хв., у приміщенні пункту обміну валют операційної каси №133 ТОВ «ФК «Центрофінанс», що по вул. Героїв УПА, 2 в м. Рожище, ОСОБА_8 , на виконання вказівки ОСОБА_4 , здійснив обмін частини грошових коштів, які були предметом неправомірної вигоди в сумі 400 доларів США на 16560 грн.
Далі ОСОБА_8 відразу направився на зустріч із ОСОБА_4 , де неподалік Рожищенського районного суду передав останньому частину неправомірної вигоди в розмірі 16560 грн, при цьому собі залишивши іншу частину в сумі 17000 грн.
Отримавши неправомірну вигоду, ОСОБА_4 , продовжуючи вживати заходи спрямовані на приховування злочинної діяльності та унеможливлення бути викритим правоохоронними органами, цього ж дня близько 09 год. 30 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «М`ясний» по АДРЕСА_4 , у свого знайомого ОСОБА_10 здійснив обмін 16000 грн купюрами номіналом по 500 грн кожна в кількості 32 шт., які попередньо отримав від ОСОБА_8 , на купюри номіналом по 1000 грн в кількості 16 шт. в сумі 16000 грн.
Отже, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, вчинили підбурювання ОСОБА_9 до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди в сумі 17000 грн та 400 доларів США (згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 07.07.2025 складало 16 693,64 грн) судді Рожищенського районного суду Волинської області за задоволення позову ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про поділ спільного майна подружжя у судовій справі №167/810/24.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст.15 ч.3 ст.369 КК України, а саме у підбурюванні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, ОСОБА_4 з корисливих мотивів та метою особистого збагачення вчинив за попередньою змовою із ОСОБА_16 злочин проти власності за наступних обставин…
Водночас ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не мали наміру передавати грошові кошти судді ОСОБА_12 у якості неправомірної вигоди, а отримавши їх від ОСОБА_9 розділили між собою, розпорядившись у подальшому на власний розсуд.
Отже, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 з корисливих мотивів, шляхом обману, в умовах воєнного стану заволоділи грошовими коштами одержаними від ОСОБА_9 в сумі 17000 грн та 400 доларів США (згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют НБУ станом на 07.07.2025 складало 16 693,64 грн).
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
15.07.2025 за вказаними фактами  ОСОБА_4  повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 190 КК України».
Також в клопотанні стверджувалось, що обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами: 1) Заява ОСОБА_9 від 01.04.2024; 2) Протоколи допиту свідка ОСОБА_9 від 01.04.2024, 08.08.2024, 04.04.2025, 07.07.2025, 11.07.2025; 3) Протокол огляду документів долучених до протоколу допиту ОСОБА_9 від 01.04.2024; 4) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 14.06.2024; 5) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 15.08.2024; 6) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 15.08.2024; 7) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 15.08.2024; 8) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 15.08.2024; 9) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 15.08.2024; 10) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 14.03.2025; 11) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 14.03.2025; 12) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 14.03.2025; 13) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 14.03.2025; 14) Протокол за результатами проведення НСРД (аудіо контроль особи) від 16.04.2025; 15) Протоколи огляду грошових коштів від 07.07.2025; 16) Протокол огляду від 07.07.2025 (пункт обміну валют); 17) Протоколи допиту свідка ОСОБА_11 від 07.07.2025, 11.07.2025 (завідувач каси ТОВ «ФК «Центрофінанс»); 18) Протоколи допиту свідка ОСОБА_10 від 07.07.2025; 19) Заява ОСОБА_10 від 07.07.2025; 20) Протокол обшуку в автомобілі ОСОБА_4 VOLVO XC90, д.н.з. НОМЕР_2 від 07.07.2025; 21) Протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .
З огляду на вищенаведене, в клопотанні стверджувалось про наявність таких ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
2.2. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання і просив таке задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 і підозрюваний ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання і просили відмовити у його задоволенні. Захисниця також подала письмове заперечення на клопотання, де узагальнено зазначила про таке: 1) клопотання про застосування запобіжного заходу є необґрунтованим; 2) підозра ОСОБА_4 є необґрунтованою; 3) ризики, зазначені в клопотанні є надуманими і не доведені; 4) у клопотанні не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу, наприклад, особистого зобов`язання; 5) в клопотанні не зазначено інформацію про наявність виключного випадку коли можливо застосувати запобіжний захід в розмірі, що значно перевищує встановлений частиною 5 статті 182 КПК, із доданими копіями такого: свідоцтва про здобуття загальної середньої освіти доньки; виписка із медичної карти стаціонарного хворого; додаток до акта про пожежу.
3. Обґрунтування позиції суду.
3.1.  Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частини 7 статті 42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.
Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Також згідно із статтею 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15 з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених 3 або 4 статті 183 цього кодексу.
Частинами 4, 5 статті 182 КПК визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Частиною 6 статті 182 КПК визначено, що підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно з частиною 11 статті 182 КПК застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Відповідно до частини 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з частиною 5 статті 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Частиною 7 статті 194 КПК визначено, що обов`язки, передбачені цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
3.2. Слідчий суддя зазначає, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного ОСОБА_4 відповідає формальним вимогам статті 184 КПК. 
Також належить зазначити, що кримінальне провадження №52024000000000154 від 01.04.2024 належить до предметної підсудності ВАКС відповідно до пунктів 1 і 3 частини 5 статті 216 КПК.
3.3. Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.
3.3.1. Частина 3 статті 369 КК передбачає відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене повторно, або якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище, або вчинені за попередньою змовою групою осіб.
Об`єктом цього злочину є суспільні відносини, що стосуються службової діяльності. Безпосереднім об`єктом є законодавчо визначений порядок виконання службовими особами їхніх повноважень. Об`єктивна сторона злочину може виражатися у трьох формах: пропозиція неправомірної вигоди – це висловлення наміру про надання такої вигоди, може бути здійснена в будь-якій формі (усно, письмово, через посередника) і має містити достатньо інформації про предмет неправомірної вигоди. Обіцянка неправомірної вигоди – це висловлення наміру про надання неправомірної вигоди з повідомленням про місце, спосіб, порядок надання такої вигоди. Надання неправомірної вигоди – це безпосередня передача предмета неправомірної вигоди службовій або іншій особі. Злочин вважається закінченим з моменту здійснення будь – якої із зазначених дій, незалежно від того, чи прийняла службова особа пропозицію, обіцянку або саму неправомірну вигоду. Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку. Суб`єктивна сторона визначається наявністю прямого умислу тобто особа розуміє суспільно небезпечний характер своїх дій, усвідомлює можливі наслідки та прагне їх досягнення. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають, але можуть враховуватись при винесенні вироку.
Під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.
Згідно з приміткою 1 до статті 364 КК службовими особами, зокрема передбаченими статтею 369 КК, є особи, які тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Частина 4 статті 27 КК визначає, що підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з частиною 3 статті 15 КК замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Частина 3 статті 190 КК передбачає кримінальну відповідальність за шахрайство (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.
Об`єктом цього злочину є суспільні відносини у сфері власності, а предметом – чуже майно чи право на майно. Відповідно до змісту диспозиції статті 190 КК об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як злочинний спосіб може полягати у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (активний обман) та/або приховуванні певних обставин, якщо в особи є обов`язок повідомити про них (пасивний обман). Обман при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Тому умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Відсутність хоча б одного зі складових елементів шахрайства, у тому числі об`єктивної чи суб`єктивної сторони, означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, можуть перебувати в іншій, ніж кримінальна, юридичній площині й свідчити про наявність цивільного спору.
Отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.
Шкода для потерпілого у випадку шахрайства є значною, якщо збитки для потерпілого становлять від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у 2025 році це 151 400 - 378 500 гривень.
Також, відповідно до частини 3 статті 190 КК кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 №2402-ІХ) із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, та згодом строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема наразі Указом від 15.04.2025 № 235/2025 (затверджений Законом України від 16.04.2025 №4356-IX) продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб, тобто до 07.08.2025 включно.
3.3.2. КПК не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).
Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження та факт вручення ОСОБА_4 15.07.2025 повідомлення про підозру (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та наявність в його діянні ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 2 статті 15/частиною 3 статті 369, частиною 3 статті 190 КК, тому є неспроможними доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри ОСОБА_4 .
Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для доведення чи не доведення винуватості особи (що здійснюється судом при ухваленні вироку), а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.
3.4. Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.
3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду в клопотанні обґрунтовувався таким: « ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 190 КК України КК України. 
Крім того, злочин, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційним злочином, за який може бути призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.
Невідворотність покарання за вказаний злочин вже сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому звільнення від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання більш м`якого, ніж перебачено законом (ст. ст. 69, 75 КК України) у випадку вчинення корупційного злочину є неможливим, крім випадків укладення угоди про визнання винуватості. 
Вказаний ризик також підтверджується вагомістю наявних доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину.
Разом з тим на наявність вищевказаного ризику впливає також майновий стан підозрюваного. 
Сума нарахованого доходу ОСОБА_4  за 2022 рік становить 1 644 206,97 грн, за 2023 рік – 1 528 171,02 грн, за 2024 рік – 1 528 961,10 грн, за І квартал 2025 року – 413 043,00 грн.  Сума нарахованого доходу  ОСОБА_17  за 2023 рік становить 172 983,57 грн. 
ОСОБА_17 на праві приватної власності належать наступні об`єкти нерухомості розташовані на території Волинської області: 4 земельні ділянки площами 1200 м2, 1000 м2, 1000 м2 та 1000 м2; приміщення СТО площею 356 м2; господарська споруда площею 144 м2 та житловий будинок площею 128,5 м2. Крім того, у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_17 перебувають автомобілі Volvo ХС90, 2010 р.в. та Infiniti QX60, 2016 р.п. 
За таких обставин ОСОБА_4 має фінансову спроможність переховуватися від органів досудового розслідування та суду. 
Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків у вигляді його ув`язнення у зв`язку з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим».
Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема суворістю можливого покарання.
Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, а саме, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 2 статті 15/частини 3 статті 369 КК (карається позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, однак із застосуванням положень частини 3 статті 68 КК), та частиною 3 статті 190 КК (санкція передбачає покарання штрафом від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років), то тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Також належить зазначити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ), дія якого неодноразово продовжувалась і наразі Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 (затверджений Законом України №4356-IX від 16.04.2025) продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 07.08.2025 включно.
Слідчий суддя бере до уваги, що у зв`язку із запровадженням на території України правового режиму воєнного стану встановлено певні обмеження для перетину Державного кордону військовозобов`язаних чоловіків, до яких відносяться чоловіки віком від 25 до 60 років. Також належить врахувати майновий стан ОСОБА_4 який цілком може забезпечити його проживання за кордоном, або й спонукати підозрюваного переховуватись на території України (тим більше, що наразі є території України, які тимчасово окуповані російською федерацією, й території, на яких ведуться бойові дії, для виїзду на які не потрібен закордонний паспорт), що потенційно посилює ступінь ризику переховування.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та додані матеріали, а також майновий стан, є достатніми підстави вважати наявним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, особливо в умовах воєнного стану.
3.4.2. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення в клопотанні обґрунтовувався таким: «Оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування (при цьому до 07.07.2025 гласні слідчі (розшукові) дії фактично не проводилися через специфіку документування відповідної протиправної діяльності), стороною обвинувачення зібрані не всі необхідні докази (у тому числі речі і документи).
Зокрема, при проведенні досудового розслідування для встановлення наявності або відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, наявна необхідність у виявленні та вилученні слідів вчинення кримінального правопорушення, у тому числі зафіксованих в електронній формі.
Водночас після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 відразу обміняв її на інші купюри з метою приховування своєї незаконної діяльності та запобігання бути викритим працівниками правоохоронного органу. 
Крім того, стороною обвинувачення на цей час вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин отримання та подальшого переміщення неправомірної вигоди. 
Загалом вказані обставини свідчать про можливу подальшу протиправну діяльність ОСОБА_4 щодо приховування чи спотворення речей і документів, які мають істотне значення у кримінальному провадженні».
Слідчий суддя встановив, що під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні ще не завершено усі процесуальні дії, відтак цілком вірогідним є ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 потенційно може вживати заходів, спрямованих на таке знищення чи приховування з урахуванням професійного досвіду судді.
З огляду на зазначені у клопотанні обставини, слідчий суддя вважає доведеним цей ризик, тоді як у судовому засіданні сторона захисту не навела на спростування існування цього ризику таких аргументів, які були б переконливішими за доводи сторони обвинувачення.
3.4.3. Ризик незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні в клопотанні обґрунтовувався таким: «Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, а також можливістю впливати на свідків, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, що може призвести до неможливості надання ними правдивих показань у ході досудового розслідування та можливого судового розгляду.
Цей незаконний вплив може стосуватись як свідків, які вже допитані, так і інших осіб, які можуть надати показання щодо важливих обставин кримінального провадження, в тому числі суддів.
Зокрема, у ході досудового розслідування зафіксовані факти звернення до ОСОБА_4 осіб, відносно яких розглядалися судові справи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у сприянні уникнення відповідальності. 
Також стороною обвинувачення на цей час вживаються заходи щодо встановлення всіх обставин переміщення грошових коштів та осіб, залучених до цього процесу, а також осіб, можливо обізнаних як з цим процесом, так і з іншими обставинами, що встановлюються у кримінальному провадженні. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може впливати на всіх цих осіб задля надання ними неправдивих показань на його користь. 
При цьому згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо; показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; як наслідок, в основу остаточного судового рішення можуть бути покладені лише показання, які надаватимуться свідками у подальшому, під час можливого судового розгляду. При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі свідки».
Ризик незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків та підозрюваних отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Тобто ризик впливу на осіб існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань такими, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них – це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.
Частиною 5 статті 194 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена, зокрема таких як «утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом» і «не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом». Тобто слідчий суддя має повноваження обмежити спілкування підозрюваного з будь-якою особою, але водночас належить їх конкретно визначити шляхом зазначення повних імен таких осіб.
Враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та додані матеріали, слідчий суддя вважає доведеною вірогідність існування ризику можливого незаконного впливу підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності на свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перелік яких наведений у клопотанні та зазначений у резолютивній частині ухвали.
3.4.4. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином в клопотанні обґрунтовувався таким: «Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 19 травня 2011 року № 3398-VI ОСОБА_4 обрано безстроково на посаду судді Рожищенського районного суду. Рішенням зборів суддів Рожищенського районного суду від 03 квітня 2024 року ОСОБА_4 повторно обрано головою вищевказаного суду.
За вказаний період ОСОБА_4 набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Відповідні зв`язки ОСОБА_4 може використати для уникнення кримінальної відповідальності, штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків».
Оцінюючи наведені доводи та матеріали клопотання, слідчий суддя вважає доведеним наявність цього ризику, який може існувати упродовж всього строку кримінального провадження, оскільки матеріали клопотання підтверджують, що  ОСОБА_4 схильний до конспіративних методів діяльності, а також те, що для спілкування з іншими причетними особами використовував застосунки, що ускладнює можливість правоохоронних органів документування протиправних дій.
ОСОБА_4 як професійний суддя з багаторічним досвідом останній обізнаний із способами та методами конспірації, а також методами документування протиправних дій правоохоронними органами, що підтверджує існування даного ризику на цьому етапі кримінального провадження.
Відтак слідчий суддя вважає доведеним цей ризик, також враховуючи, що у судовому засіданні сторона захисту просто заперечувала щодо існування цього ризику, однак не навела жодних аргументів, які реально нівелювали б таке.
3.5. Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши прокурора, захисника і підозрюваного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні двох кримінальних правопорушень, чотирьох доведених ризиків, а також таке:
1) надані відомості свідчать про вагомість на цьому етапі досудового розслідування наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 2 статті 15/частиною 3 статті 369, частиною 3 статті 190 КК;
2) інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення відповідно до статті 12 КК класифікуються як тяжке і нетяжке, тобто у разі визнання підозрюваного винуватим йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої, без можливості застосування інституту кримінального права щодо звільнення від покарання з випробуванням;
3) наразі підозрюваному виповнилось 51 років і відсутня інформація щодо його стану здоров`я, яка перешкоджає застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави;
4) підозрюваний одружений, є батьком 3-х дітей 1999, 2001, 2007 років народження, що свідчить про достатньо високий ступінь міцності його соціальних зв`язків на території України;
5) підозрюваний офіційно працює суддею;
6) майновий стан підозрюваного та його родини є високим. Сума нарахованого доходу ОСОБА_4  за 2022 рік становить 1 644 206,97 грн, за 2023 рік – 1 528 171,02 грн, за 2024 рік – 1 528 961,10 грн, за І квартал 2025 року – 413 043,00 грн. Сума нарахованого доходу дружини підозрюваного ОСОБА_17  за 2023 рік становить 172 983,57 грн.  ОСОБА_17 на праві приватної власності належать такі об`єкти нерухомості розташовані на території Волинської області: 4 земельні ділянки площами 1200 м2, 1000 м2, 1000 м2 та 1000 м2; приміщення СТО площею 356 м2; господарська споруда площею 144 м2 та житловий будинок площею 128,5 м2. Крім того, у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_17 перебувають автомобілі Volvo ХС90, 2010 р.в. та Infiniti QX60, 2016 р.в.;
7) підозрюваний раніше не судимий, 
вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж застава, не здатен достатнім чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 і виконання ним процесуальних обов`язків на цьому етапі досудового розслідування.
3.6. Вирішуючи питання про визначення розміру застави для підозрюваного  ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, слідчий суддя зазначає, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності підозрюваного чи обвинуваченого в органі досудового розслідування чи суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою кримінальному провадженню.
При вирішенні такого питання варто взяти до уваги практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України» (Istomina v. Ukraine, заява №23312/15 від 13.01.2022, пункт 25) зазначив, що, зокрема, гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції має на меті забезпечити не відшкодування будь-яких збитків, завданих внаслідок підозрюваного правопорушення, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати забезпечення, іншими словами, за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрата застави або позову проти гарантів у разі неявки підсудного на судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його або її боку втекти. Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні так само обережно встановити відповідний розмір застави, як і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави.
Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого боку- не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.
У той же час КПК визначає саме слідчого суддю чи суд суб`єктом визначення розміру застави як запобіжного заходу, що ґрунтується на суддівському розсуді, тобто суб`єктивній оцінці об`єктивних обставин справи.
Відтак слідчий суддя зазначає, що в клопотанні належним чином не обґрунтовано та в судовому засіданні не доведено пропорційність запропонованого розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб такими аргументами, які могли би бути враховані.
Разом з тим при визначенні розміру застави слідчий суддя враховує доведеність чотирьох ризиків, а також обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_18 двох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким корупційним, що свідчить про наявність виключного випадку, коли застава у межах частини 5 статті 182 КПК не здатна забезпечити виконання підозрюваним особою покладених на неї обов`язків.
Слідчий суддя вважає, що з урахуванням доведених обставин і наданих доказів щодо тяжкості і характеру інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, визначеної органом досудового розслідування ролі підбурювача лише за одним епізодом, його високого майнового стану, клопотання належить задовольнити частково із визначенням суми застави як у виключних випадках в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-ІХ установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 3028 гривень, тому грошовий еквівалент розміру застави становитиме 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобіганню ризикам та не є явно непомірним.
Окрім іншого, слідчий суддя зазначає, що частина 5 статті 194 КПК містить припис щодо визначення обов`язку підозрюваного, обвинуваченого (без визначення строку дії такого обов`язку) прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади при застосуванні до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Окремо від цього слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або декілька обов`язків, передбачених пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК на строк не більше двох місяців, який може бути продовжений (частина 7 статті 194 КПК).
Тобто застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави безстроково забезпечуватиме виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, покладених на нього безпосередньо процесуальним законом, тобто частиною 7 статті 42 КПК, а також визначених ухвалою слідчого судді чи суду обов`язків, покладених при застосуванні запобіжного заходу, які наведені у резолютивній частині ухвали.
Керуючись статтями 131, 132, 176-199, 309, 369-372, 532 КПК, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Задовольнити частково клопотання 
2. Застосувати до підозрюваного  ОСОБА_4  (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить у грошовому еквіваленті 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яка має бути внесена самим підозрюваним чи іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду (код 42836259, рахунок UA678201720355279004000096000 у Державній казначейській службі України міста Києва, призначення платежу: «Прізвище, ім`я, по-батькові підозрюваного, застава згідно з ухвалою ВАКС (номер справи, дата ухвали)».
3. Покласти на підозрюваного  ОСОБА_4 до 21.09.2025 включно такі обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суду;
2) не відлучатися із Волинської області без дозволу детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво;
3) повідомляти детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, про зміну свого місця проживання та/або роботи;
4) утримуватися від спілкування щодо обставин, викладених у чинному повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, з іншим підозрюваним ОСОБА_8 і свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;
5) здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити підозрюваному і заставодавцю, що якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до детектива, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини свого неприбуття, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, та також в разі невиконання обов`язків заставодавцем, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Контроль за виконанням ухвали покласти на детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, і прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошений 29.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ____________