Номер провадження: 22-ц/813/3237/25 
Справа № 947/30693/24
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю.А.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хижняк Анастасія Володимирівна
на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2024 року
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», боржник ОСОБА_1 , третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачу дублікату виконавчого документа

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи, короткий зміст вимог

У вересні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» 27.09.2024 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-2332/10, виданий 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитної заборгованості у розмірі 611263,24 грн, а саме замінити стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», а також видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2332/10, виданий 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитної заборгованості у розмірі 611263,24 грн.
В обґрунтування заявлених вимог, представник заявника вказав, що 13.10.2006 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № к-2033, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 70000,00 доларів США. У якості забезпечення по вказаному кредитному договору виступало належне ОСОБА_1 нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 .
Між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» 23.04.2019 укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотек, відповідно до якого відступлено, у тому числі, право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором від 13.10.2006 № к-2033.
Під час ознайомлення позивачем з судовим рішенням Київського районного суду м. Одеса в справі № 520/11964/13-ц, йому стало відомо, що до Першого Київського ВДВС Приватним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було скеровано виконавчий лист, виданий 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси в рамках цивільної справи № 2-2332/10 щодо стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості у розмірі 611263,24 грн.
За інформацією Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Київський ВДВС у м. Одесі) від 29.08.2024, на виконанні виконавчої служби перебував виконавчий лист № 2-2332/10, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 44228209. Але з огляду на наявність заборони на стягнення на нерухоме майно, передбаченої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», 25.11.2015 на підставі п. 2, п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України “Про виконавче провадження” державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Водночас Київський ВДВС у м. Одесі зазначив, що відомості про спрямування виконавчого документа стягувачу відсутні. Матеріали виконавчого провадження після спливу трирічного терміну зберігання були знищені. Виконавчий лист повторно до органів виконавчої служби не пред`являвся. З огляду на вказані обставини заявник стверджує, що виконавчий лист № 2-2332/10 на теперішній час є втраченим.
Ураховуючи, що Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втратив чинність з 23.09.2021, а строк передбачені Законом України “Про виконавче провадження” перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, заявник вважає, що строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання не сплинули. У зв`язку з цим звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні та про видачу дубліката виконавчого листа.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 39306471), боржник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 41407330) про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачу дублікату виконавчого документа задоволено.
Замінено сторону за виконавчим листом № 2-2332/10, що був виданий 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" кредитної заборгованості у розмірі 611 263 (шістсот одинадцять тисяч двісті шістдесят три) гривні 24 копійки, а саме: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» замінити на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 39306471).
Ухвалено видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 39306471) дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2332/10, що був виданий 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитної заборгованості у розмірі 611 263 (шістсот одинадцять тисяч двісті шістдесят три) гривні 24 копійок.

Ухвала суду вмотивована тим, що вимога про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки на підставі договору про відступлення прав вимоги змінилась сторона виконавчого провадження, а саме відбулась заміна первісного стягувача за виконавчим листом ПАТ “Банк “Фінанси та кредит” на заявника ТОВ “ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ”. Щодо вимоги заявника про видачу дубліката виконавчого документа суд дійшов висновку, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “АЛЬКОР ІНВЕСТ” надав належні та достатні докази, які підтверджують факт втрати виконавчого документа, а тому наявні підстави для задоволення виконавчого провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хижняк А.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні ТОВ “ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ” про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документу № 2-2332/10 в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що Заявником не надано суду жодного належного та достатнього доказу, який би свідчив про втрату отриманого оригіналу виконавчого документа. Акцентується увага на тому, що з матеріалів справи вбачається, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить обставин, належних та допустимих доказів, які в силу статей 77, 80, 81 ЦПК України об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що оригінал виконавчого листа втрачено, а отже відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату. Також, звертається увага на те, що у постанові про результати перевірки законності виконавчого провадження від 26 серпня 2024 року змінено підстави для повернення виконавчого листа № 2-2332/10, що на думку скаржників свідчить про те, що ПАТ “Банк “Фінанси та кредит” отримувала такий лист.
Щодо строків пред`явлення виконавчого листа в скарзі зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. В даному випадку, стягувач просить видати дублікат виконавчого листа № 2-2332/10 що був виданий 26.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси. Але, разом з тим звертається увага на те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи Державної виконавчої служби відповідно до вимог Закону України “Про виконавче провадження”, яка діяла на час виникнення спірних відносин встановлювався один рік. Тобто, виконавчий лист № 2-2332/10, що був виданий 26.10.2010 року Київським районним судом м. Одеси має бути пред`явлений протягом одного року.
Також, звертається увага суду на те, що у наданих Київським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) є розбіжності, які свідчать про те, що у заяві міститься неправдива інформація.
У заяві стягувач вказує на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як підставу для винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.
В даній заяві на яку скаржники надавали заперечення вказано, що 22.08.2024 ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ" направило запит до Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Київський ВДВС) з приводу стану виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-2332/10. 29.08.2024 від Київського ВДВС надійшла відповідь на вище зазначений запит, згідно якої дійсно на виконання виконавчої служби знаходився № 2-2332/10, на підставі якого було відкрито виконавче виконавчий лист провадження №44228209. Але з огляду на наявність заборони на стягнення на нерухоме майно передбаченого Законом України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті " 25.11.2015 р. на підставі п.2 та 9 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження" ( Закон № 606-XIV ) державним виконавцем було винесено постанов про повернення виконавчого документу стягувачу. Також, у відповіді вказано, що до електронного архіву не внесено відомостей про фактичне спрямування та/або вручення вищевказаного виконавчого листа стягувачу. При цьому, відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, (крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення) в архіві становить три роки, у зв`язку з чим відповідні матеріали, документи були знищені.
Акцентується увага на тому, що 16.08.2024 року тим самим Київським ВДВС У м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено представнику боржника відповідь, вих. №100079, на адвокатський запит, де чітко
вказано, що «07.12.2015 року вищевказане виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04. 1999р. № 606-XI, що не зумовлює настання наслідків, визначених у ст. 50 названого Закону, тобто, не передбачає скасування накладених арештів (правова позиція щодо застосування таких норм права викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2019 р., справа № 522/23419/16-ц). Отже, скаржники вважають, що Київським ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано неправдиву інформацію стягувачу. Оскільки державний виконавець відповідно до «Інструкції з організації примусового виконання рішень» не уповноважений можливістю вносити зміни до постанови, в частині підстав для завершення виконавчого провадження після знищення виконавчого провадження.
Також, наголошується, що 10 травня 2023 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №501/2862/15-ц Верховний Суд вказав, що у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2015 р. у справі № 6-483с15, від 15 квітня 2015 р. у справі № 6-46цс15, від 27 травня 2015 р. у справі № 6-5715 сформовані висновки, згідно з якими Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» був правовою підставою, що не давав змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Встановлений Законом № 1304VII мораторій не передбачав втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняв його примусове стягнення (відчужувати без згоди власника). Закон № 1304-VII втратив чинність 23 вересня 2021 р.. тобто введені цим Законом тимчасові обмеження вже не діють, оскільки вони обмежували в часі примусове стягнення майна лише до моменту втрати цим Законом чинності. Але вищевикладені висновки при винесенні рішення судом першої інстанції враховані не були.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Представник ТОВ “ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ” Шидерова Н.С. подала на апеляційну скаргу відзив, в якому, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
У відзиві зазначається, що твердження апелянта про відсутність доказів втрати стягувачем виконавчого документу спростовується матеріалами справи та наданими до суду доказами. Наголошується, що жодних виконавчих документів у цивільній справі № 2-2332/10 ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” під час укладання договору про відступлення прав вимоги не надавав ТОВ “ ФК “АЛЬКОР ІВНВЕСТ”. Так, звертається увага на лист Київського ВДВС від 29.08.2024 року — з якого вбачається, що дані про направлення виконавчого листа до ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” відсутні, а відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” від 17.10.2024 вбачається, що виконавчий лист у цивільній справі № 2-2332/10 на адресу Фонду, або ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” не надходив.
Також, у відзиві зазначається, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про скасування, або визнання неправомірною постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 44228209, а тому посилання представника боржника про закінчення строків пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання у цивільній справі № 2-2332/10 є безпідставними.
Щодо ствердження апелянта про неправдиву інформацію у заяві стягувача про видачу дублікату виконавчого документу, а саме розбіжності між відповіддю на адвокатський запит та листом, який отримав стягувач — не заслуговує на увагу, адже адвокатський запит апелянт робив відносно виконавчого провадження № 42263929, щодо стягнення судвого збору, а стягувач же звертався з заявою про стан виконавчого провадження № 44228209 щодо стягнення суми заборгованості. Отже, матеріали цивільної справи не містять доказів розбіжностей між відповідями Київського ВДВС, які надавались стягувачу та боржнику.

Представником Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Саламах В.В. подані додаткові пояснення по справі, в яких відділ не погоджується з доводами апеляційної скарги.
Звертається увага, що оскільки виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку із наявною встановленою законом забороною, щодо звернення стягнення на майно (мораторію на звернення стягнення на об`єкти житлового фонду), що виключало можливість виконання рішення, відлік строку на його пред`явлення повинен обраховуватись за правилами ч. 5 ст. 12 Закону № 1404 VIII, яка є аналогічною ч. 3 ст. 23 Закону XIV. Отже, враховуючи що Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” від 03.06.2014 р. № 1304VII втратив чинність 23 вересня 2021 року, то строк пред`явлення виконавчого листа від 26.10.2010 р. № 2-2332/10 на теперішній час не є пропущеним.
Наголошується, що жодні дії/постанови державних виконавців Відділу у виконавчому провадженні № 44228209 — боржником не оскаржувались. А сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли.
Від представника ТОВ “ФК “АЛЬКОР-ІНВЕСТ” Шидерової Н.С. надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у наданих додаткових поясненнях, зазначав про розгляд справи за відсутності їх представника.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

20.07.2010 Київський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення по справі № 2-2332 про стягнення заборгованості за кредитним договором № к-2033 від13.10.2006 солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у сумі 611263,24 грн.
За інформацією Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.08.2024 № 103537, встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 44228209, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2332/10, виданого 26.10.2010 Київським районним судом м. Одеси, зі стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у сумі 666751,16 грн. Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 44228209 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2332/10, виданого на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2010 року по справі № 2-2332 про стягнення заборгованості щодо Боржника завершено.
23.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (ЄДРПОУ 09807856) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (ЄДРПОУ 39306471) укладено Договір б/н про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальників та поручителів, зазначених у Додатках №№ 1-2 до цього Договору за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстрами у Додатках №№ 1-2 до цього Договору, перейшло до ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ».
26.10.2010 Київський районний суд у справі № 2-2332/10 видав виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_1 .
Згідно з інформацією Київського ВДВС у м. Одесі від 26.08.2024 № 103537 встановлено, що перевіркою відомостей архівної складової частини автоматизованої системи виконавчого провадження, в тому числі спецрозділу, встановлено, що виконавче провадження № 44228209 перебувало на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (назва виконавчого документа, дата видачі та номер: виконавчий лист від 26.10.2010р. №2-2332/10, суб`єкт, що видав: Київський районний суд м. Одеси, боржник – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), стягувач - АТ "Банк Фінанси та Кредит").Згідно з інформацією спец розділу АСВП за даним виконавчим провадженням в ході проведення виконавчих дій 25.11.2015 року було встановлено, що боржник за вказаною у виконавчому документі адресою фактично мешкає, але майна належного до опису не зберігає, про що складений акт державного виконавця. Залишок боргу складає 666751,16 грн. При цьому, відповідно до заочного рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2010 року (справа № 2-2332) належна боржнику квартира АДРЕСА_1 (загальною площею 55,6 кв.м.), перебувала в іпотеці АТ "Банк Фінанси та Кредит" як предмет забезпечення за кредитом, наданим в іноземній валюті (кредитний договір № к-2033 від 13.10.2006р., відповідно до умов якого боржнику було стягувачем надано кредит в сумі 70000,00 доларів США).
До листа Київського ВДВС у м Одесі від 26.08.2024 № 103537, відомості про фактичне направлення та/або вручення виконавчого листа стягувачу до електронного архіву не вносились. Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 227/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві становить три роки, у зв`язку з чим матеріали виконавчого провадження № 44228209 були знищені.
Згідно з інформацією, викладеної у листі заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси і Кредит» з ринку від 17.10.2024 № 083-60-304/24, виконавчий лист по цивільній справі № 2-2332/10 на адресу Фонду, або ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надходив.
Відповідно до Довідки Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2024, цивільну справу № 2-2332/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості знищено за закінченням терміну зберігання.
Згідно з наданими Київським ВДВС у м. Одесі додатковими поясненнями по справі та відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви та розгляду справи судом, виконавчий лист повторно до примусового виконання до органів державної служби не пред`являвся. Оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебуває.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Задовольняючи вимогу ТОВ “ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ” про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що 23.04.2019 року між ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” та ТОВ “Фінансова компанія “АЛЬКОР ІНВЕСТ” укладено Договір б/н про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальників та поручителів, зазначених у Додатках № 1-2 до цього договору за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстрами у Додатках № 1-2 до цього Договору, перейшло до ТОВ “ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ”.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у Постанові від 21.03.2018 року провадження № 61-12076св18 ( №6-1355/10).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.
Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.
Документів, які б свідчили про визнання договорів відступлення недійсними, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів матеріали справи не містять, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимоги про заміну сторони виконавчого провадження.
Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів в частині не згоди з заміною сторони виконавчого провадження.
Щодо вимог про видачу дубліката виконавчого листа, колегія суддів зазначає наступне.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Пунктом 17.4 розділу ХІІІ “Перехідні положення” ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Враховуючи зміст пункту 17.4 розділу ХІІІ “Перехідні положення” ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок про те, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
Як вбачається з матеріалів справи, на момент винесення державним виконавцем 25.11.2015 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу через встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, діяв Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті”, яким було встановлено заборону на примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника або майнового поручителя за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті;
23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ХШ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті”, пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що Закон України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 23 вересня 2021 року.
На час звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (у вересні 2024 року) строк дії встановленої Законом України “Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті” заборони, з якою державний виконавець пов`язував неможливість виконання рішення суду закінчився (23 вересня 2021 року), тому заява ТОВ “ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ” про видачу дубліката виконавчого листа вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що і було враховано судом першої інстанції.
Щодо втрати виконавчого документа.
Для мети отримання дублікату наказу, виданого на виконання чинного рішення (а іншого не доведено), стягувач не повинен доводити фізичної втрати оригіналу наказу, а має доводити відсутність у нього виконавчого документу, який йому було видано, та, як наслідок, відсутність у нього можливості звернутися до органів виконання, оскільки його прагненням є лише виконання чинного судового рішення (Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі № 18/1147/11).
Виконавчий документ повернуто стягувачу, проте за наслідком відступлення прав вимоги відповідно до договору 23.04.2019 року ПАТ “Банк “Фінанси та Кредит” заявнику виконавчий лист не передавав.
Як вбачається з листа Київського ВДВС у м Одесі від 26.08.2024 № 103537, відомості про фактичне направлення та/або вручення виконавчого листа стягувачу до електронного архіву не вносились; згідно з інформацією, викладеної у листі заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси і Кредит» з ринку від 17.10.2024 № 083-60-304/24, виконавчий лист по цивільній справі № 2-2332/10 на адресу Фонду, або ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надходив; відповідно до Довідки Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2024, цивільну справу № 2-2332/10 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості знищено за закінченням терміну зберігання.
Враховуючи, що належних доказів надходження на адресу нового стягувача - ТОВ «ФК “АЛЬКОР ІНВЕСТ”», оригіналу виконавчого документу матеріали справи не містять, відтак виконавчий лист є втраченим, і таким що підлягає повторній видачі.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, перевіривши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін. 

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хижняк Анастасія Володимирівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко