ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 липня 2025 року           справа №200/232/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши апеляційну скаргу   ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області   про   визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 
                                                          ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі- позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області   (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 056650009572 від 26.12.2024 по заяві ОСОБА_1 від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 періоди з 01.09.1998 по 12.04.2002, з 22.04.2002 по 25.04.2002, з 29.04.2002 по 30.04.2002, з 16.05.2002 по 31.05.2002, з 19.06.2002 по 30.06.2002, з 21.03.2003 по 31.03.2003, з 21.05.2003 по 31.05.2003, з 21.06.2003 по 30.06.2003, з 21.01.2004 по 31.01.2004, з 21.02.2004 по 29.02.2004, з 18.05.2004 по 31.05.2004, з 20.01.2005 по 31.01.2005, з 21.02.2005 по 28.02.2005, з 20.05.2005 по 31.05.2005, з 20.06.2005 по 30.06.2005, з 21.01.2006 по 31.01.2006, з 21.02.2006 по 28.02.2006, з 20.04.2006 по 30.04.2006, з 21.05.2006 по 31.05.2006, з 21.06.2006 по 30.06.2006, з 21.02.2007 по 28.02.2007, з 21.04.2007 по 30.04.2007, з 20.05.2007 по 31.05.2007, з 21.06.2007 по 30.06.2007, з 21.09.2007 по 30.09.2007, з 20.05.2008 по 31.05.2008, з 20.06.2008 по 30.06.2008, з 21.08.2008 по 31.08.2008, з 21.11.2008 по 10.12.2008, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 21.01.2009 по 31.01.2009, з 21.02.2009 по 28.02.2009, з 21.06.2009 по 30.06.2009, з 21.08.2009 по 31.08.2009, з 20.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 20.01.2011 по 31.01.2011, з 21.02.2011 по 28.02.2011, з 21.04.2011 по 30.04.2011, з 21.01.2012 по 31.01.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 21.05.2012 по 31.05.2012, з 20.06.2012 по 30.06.2012, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 21.03.2013 по 06.04.2013, з 24.04.2013 по 04.05.2013, з 21.05.2013 по 05.06.2013, з 23.06.2013 по 30.06.2013, з 19.08.2013 по 30.08.2013, 01.07.2014, з 01.09.2014 по 02.09.2014, з 01.12.2014 по 03.12.2014, 01.01.2015, 01.02.2015,01.03.2015, з 01.08.2015 по 02.08.2015, з 05.08.2019 по 13.08.2019, з 26.10.2023 по 30.09.2024; до страхового стажу періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням вищенаведених періодів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 056650009572 від 26.12.2024 по заяві ОСОБА_1 від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу на підземних роботах за Постановою КМУ №202 від 31.03.1994 періоди з 01.09.1998 по 12.04.2002, з 22.04.2002 по 25.04.2002, з 29.04.2002 по 30.04.2002, з 16.05.2002 по 31.05.2002, з 19.06.2002 по 30.06.2002, з 21.03.2003 по 31.03.2003, з 21.05.2003 по 31.05.2003, з 21.06.2003 по 30.06.2003, з 21.01.2004 по 31.01.2004, з 21.02.2004 по 29.02.2004, з 18.05.2004 по 31.05.2004, з 20.01.2005 по 31.01.2005, з 21.02.2005 по 28.02.2005, з 20.05.2005 по 31.05.2005, з 20.06.2005 по 30.06.2005, з 21.01.2006 по 31.01.2006, з 21.02.2006 по 28.02.2006, з 20.04.2006 по 30.04.2006, з 21.05.2006 по 31.05.2006, з 21.06.2006 по 30.06.2006, з 21.02.2007 по 28.02.2007, з 21.04.2007 по 30.04.2007, з 20.05.2007 по 31.05.2007, з 21.06.2007 по 30.06.2007, з 21.09.2007 по 30.09.2007, з 20.05.2008 по 31.05.2008, з 20.06.2008 по 30.06.2008, з 21.08.2008 по 31.08.2008, з 21.11.2008 по 10.12.2008, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 21.01.2009 по 31.01.2009, з 21.02.2009 по 28.02.2009, з 21.06.2009 по 30.06.2009, з 21.08.2009 по 31.08.2009, з 20.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 20.01.2011 по 31.01.2011, з 21.02.2011 по 28.02.2011, з 21.04.2011 по 30.04.2011, з 21.01.2012 по 31.01.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 21.05.2012 по 31.05.2012, з 20.06.2012 по 30.06.2012, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 21.03.2013 по 06.04.2013, з 24.04.2013 по 04.05.2013, з 21.05.2013 по 05.06.2013, з 23.06.2013 по 30.06.2013, з 19.08.2013 по 30.08.2013, 01.07.2014, з 01.09.2014 по 02.09.2014, з 01.12.2014 по 03.12.2014, 01.01.2015, 01.02.2015,01.03.2015, з 01.08.2015 по 02.08.2015, з 05.08.2019 по 13.08.2019, з 26.10.2023 по 30.09.2024; до страхового стажу періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 26.10.2023 по 30.09.2024 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням вищенаведених періодів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на не правильне застосування норм матеріального та процесуального  права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити вимоги.
В обґрунтування скарги зазначено, що позивач просив зарахувати, зокрема,  до страхового стажу періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024. Судом першої інстанції зараховано тільки періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 26.10.2023 по 30.09.2024. Періоди з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 25.10.2023 судом не зараховано до страхового стажу (відмовлено).
Відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб. Не зараховано період роботи з 01.10.2024 по 31.10.2024, оскільки відсутня сума і сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб. Отже, відповідач визначив періоди не зарахування та підставу не зарахування їх до страхового стажу. У відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що спірні періоди ним не зараховуються до страхового стажу через несплату страхових внесків.
Судом з посиланням на Форму РС-право визначено, що відповідачем зараховано до спеціального стажу роботи (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в), зокрема, періоди: з 03.08.2015 по 24.06.2019, з 14.08.2019 по 25.10.2023.Тож підстав для задоволення позову у відповідній частині немає, оскільки право позивача не порушене.
Проте, до пільгового стажу ці періоди враховані, що не заперечується відповідачем, однак відповідачем не зараховано ці періоди до страхового стажу, що визначено відповідачем у рішенні про відмову у призначенні пенсії та відзиві на позовну заяву.
Отже, позивач вважає, що суд помилково відмовив у зарахуванні періодів з 01.04.2019 по 24.06.2019 року, з 01.01.2023 по 25.10.2023 до страхового стажу.
Також просить судовий збір за подання апеляційної скарги стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача: до страхового стажу не зараховано періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024, оскільки згідно даних реєстру застрахованих осіб відсутня сплата страхових внесків.
До пільгового стажу роботи на роботах підземних професій, не враховано періоди: за Постановою КМУ № 202: з 22.04.2002 по 25.04.2002, з 29.04.2002 по 30.04.2002, з 16.05.2002 по 31.05.2002, з 19.06.2002 по 30.06.2002, з 21.03.2003 по 31.03.2003, з 21.05.2003 по 31.05.2003, з 21.06.2003 по 30.06.2003, з 21.01.2004 по 31.01.2004, з 21.02.2004 по 29.02.2004, з 18.05.2004 по 31.05.2004, з 20.01.2005 по 31.01.2005, з 21.02.2005 по 28.02.2005, з 20.05.2005 по 31.05.2005, з 20.06.2005 по 30.06.2005, з 21.01.2006 по 31.01.2006, з 21.02.2006 по 28.02.2006, з 20.04.2006 по 30.04.2006, з 21.05.2006 по 31.05.2006, з 21.06.2006 по 30.06.2006, з 21.02.2007 по 28.02.2007, з 21.04.2007 по 30.04.2007, з 20.05.2007 по 31.05.2007, з 21.06.2007 по 30.06.2007, з 21.09.2007 по 30.09.2007, з 20.05.2008 по 31.05.2008, з 20.06.2008 по 30.06.2008, з 21.08.2008 по 31.08.2008, з 21.11.2008 по 10.12.2008, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 21.01.2009 по 31.01.2009, з 21.02.2009 по 28.02.2009, з 21.06.2009 по 30.06.2009, з 21.08.2009 по 31.08.2009, з 20.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 20.01.2011 по 31.01.2011, з 21.02.2011 по 28.02.2011, з 21.04.2011 по 30.04.2011, з 21.01.2012 по 31.01.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 21.05.2012 по 31.05.2012, з 20.06.2012 по 30.06.2012, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 21.03.2013 по 06.04.2013, з 24.04.2013 по 04.05.2013, з 21.05.2013 по 05.06.2013, з 23.06.2013 по 30.06.2013, з 19.08.2013 по 30.08.2013, 01.07.2014, з 01.09.2014 по 02.09.2014, з 01.12.2014 по 03.12.2014, 01.01.2015, 01.02.2015,01.03.2015, з 01.08.2015 по 02.08.2015, з 05.08.2019 по 13.08.2019, з 26.10.2023 по 30.09.2024, оскільки позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини;
Пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою № 202 (25) становить -19 років 11 місяців 11 днів. Навчання за фахом - 3 роки 7 місяців 10 днів. Пільговий стаж на роботах за Списком № 1 становить -19 років 11 місяців 12 днів. Загальний страховий стаж становить 23 роки 11 місяців 22 дні, страховий стаж з урахуванням кратності та додаткових років за Списком № 1 становить 42 роки 11 місяців 22 дні. ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату з 29.06.2032 або при набутті необхідного пільгового стажу.
Отже, дії відповідача є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
Від відповідача надійшов відзив на скаргу позивача, в якому просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що для зарахування до підземного пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання необхідні дані про одержувану тарифну ставку, за якою провадилась оплата праці за період навчання або про підземні спуски у шахту. Періоди навчання на курсах можливо зарахувати до пільгового стажу роботи, якщо за працівниками на період навчання зберігається заробітна плата, як для працюючих під землею. Виробнича практика зараховується до пільгового стажу за умови, що робота проходила під землею повний робочий день із зарахуванням наказом по відповідній професії. У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення АТО, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У результаті розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024, оскільки згідно даних реєстру застрахованих осіб відсутня сплата страхових внесків.
До пільгового стажу роботи на роботах підземних професій, не враховано спірні періоди, оскільки позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини. Пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою № 202 (25) становить - 19 років 11 місяців 11 днів. Навчання за фахом - 3 роки 7 місяців 10 днів. Пільговий стаж на роботах за Списком № 1 становить - 19 років 11 місяців 12 днів. Загальний страховий стаж становить 23 роки 11 місяців 22 дні, страховий стаж з урахуванням кратності та додаткових років за Списком № 1 становить 42 роки 11 місяців 22 дні. Вік Позивача на дату звернення - 42 роки. Отже, дії Управління є правомірними.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
19.12.2024 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням ГУПФ України в Житомирській області від 26.12.2024 № 056650009572 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на відсутність необхідного стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Також зазначено, що пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202 (25) становить 19 років 11 місяців 11 днів; пільговий стаж на роботах за Списком № 1 становить 19 років 11 місяців 12 днів; загальний страховий стаж з урахуванням пільгового стажу становить 42 роки 11 місяців 22 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб.
Не зараховано період роботи з 01.10.2024 по 31.10.2024, оскільки відсутня сума і сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб.
До пільгового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. За даними реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності. Заявник працює з 05.08.2019.
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю 25 років стажу як працівнику на роботах підземних професій за Постановою 202.
Зі змісту розрахунку стажу (Форма РС-право) суд встановив, що відповідач не зарахував до спеціального стажу роботи (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) ОСОБА_1 періоди: з 22.04.2002 по 25.04.2002, з 29.04.2002 по 30.04.2002, з 16.05.2002 по 31.05.2002, з 19.06.2002 по 30.06.2002, з 21.03.2003 по 31.03.2003, з 21.05.2003 по 31.05.2003, з 21.06.2003 по 30.06.2003, з 21.01.2004 по 31.01.2004, з 21.02.2004 по 29.02.2004, з 18.05.2004 по 31.05.2004, з 20.01.2005 по 31.01.2005, з 21.02.2005 по 28.02.2005, з 20.05.2005 по 31.05.2005, з 20.06.2005 по 30.06.2005, з 21.01.2006 по 31.01.2006, з 21.02.2006 по 28.02.2006, з 20.04.2006 по 30.04.2006, з 21.05.2006 по 31.05.2006, з 21.06.2006 по 30.06.2006, з 21.02.2007 по 28.02.2007, з 21.04.2007 по 30.04.2007, з 20.05.2007 по 31.05.2007, з 21.06.2007 по 30.06.2007, з 21.09.2007 по 30.09.2007, з 20.05.2008 по 31.05.2008, з 20.06.2008 по 30.06.2008, з 21.08.2008 по 31.08.2008, з 21.11.2008 по 10.12.2008, з 24.12.2008 по 31.12.2008, з 21.01.2009 по 31.01.2009, з 21.02.2009 по 28.02.2009, з 21.06.2009 по 30.06.2009, з 21.08.2009 по 31.08.2009, з 20.01.2010 по 31.01.2010, з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 20.01.2011 по 31.01.2011, з 21.02.2011 по 28.02.2011, з 21.04.2011 по 30.04.2011, з 21.01.2012 по 31.01.2012, з 21.04.2012 по 30.04.2012, з 21.05.2012 по 31.05.2012, з 20.06.2012 по 30.06.2012, з 21.02.2013 по 28.02.2013, з 21.03.2013 по 06.04.2013, з 24.04.2013 по 04.05.2013, з 21.05.2013 по 05.06.2013, з 23.06.2013 по 30.06.2013, з 19.08.2013 по 30.08.2013, 01.07.2014, з 01.09.2014 по 02.09.2014, з 01.12.2014 по 03.12.2014, 01.01.2015, 01.02.2015,01.03.2015, з 01.08.2015 по 02.08.2015, з 05.08.2019 по 13.08.2019, з 26.10.2023 по 30.09.2024, оскільки позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини, як зазначено у відзиві на позовну заяву.
У копії трудової книжки серії НОМЕР_1 зазначено, що позивач: з 01.09.1998 по 12.04.2002 – навчався в ПТУ №80 м.Родинське; 22.04.2002 – прийнятий електрослюсарем підземним 4 розраду на шахті “Родинська”;  24.06.2019 – звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства; 05.08.2019 – прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті в ДП “ВК “Краснолиманська”; 30.09.2024 – звільнено за власним бажанням.
Крім того, до матеріалів справи зокрема додано:
Довідку від 06.09.2023 №1-492 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ДМ “Мирноградвугілля”, про те, що позивач у період з 01.10.2001 по 31.03.2002 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою), що передбачена списком №1 на підставі ПКМУ №202 від 31.03.1994.
Довідку від 06.09.2023 №1-493 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ДМ “Мирноградвугілля”, про те, що позивач у період з 22.04.2002 по 24.06.2019 виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою), що передбачена списком №1 на підставі ПКМУ №202 від 31.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016.
Довідку від 25.10.2023 №01/11-255/13 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ДМ “ВК “Краснолиманська”, про те, що позивач у період з 05.08.2019 по час видачі довідки виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом за професією (посадою), що передбачена списком №1 на підставі, зокрема, ПКМУ №202 від 31.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016.
У вказаних довідках відсутні відомості про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами 1 та 2 статті 42 цього Закону.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням  рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.
За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV,  контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією. 
Право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV -  не менше 20 років.
Так, згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній трудовий стаж   встановлюється   на  підставі   інших  документів, виданих за місцем роботи,  служби,  навчання,  а  також  архівними установами. 
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.
Професії (посади) на яких позивач працював у спірний період віднесені до Списку № 202.
Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить дані для зарахування спірних  періодів роботи до загального та пільгового стажу.
Отже, вказані періоді роботи позивача повинні бути зараховані до підземних робіт згідно ч.3 ст. 114 Закон № 1058, ст. 14 Закону № 1788 та Постанови КМУ № 202. 
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
За приписами ст. 84 КЗпП України,  у випадках, передбачених  статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Додатково в ст. 214, 218 КЗпП України врегульовано надання відпустки в зв`язку з навчанням.
Як слідує зі ст.4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей  25  та  26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Відтак, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а. 
Так, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Матеріали справи не містять доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.
У наданих позивачам довідках відсутні відомості про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 01.09.1998 по 12.04.2002 та до страхового стажу періоду з 11.04.2002 по 12.04.2002, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом “д” частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
За правилами пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.
Згідно п. 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
За п.27 Порядку №637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Матеріали справи свідчать, що позивач у період з 01.09.1998 по 12.04.2002 навчався в професійно-технічному училищі №80 м.Родинське Донецької області та здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного, машиніста підземних установок, що підтверджується копією диплому серії НОМЕР_2 від 12.04.2002. Відповідний запис про навчання також наявний в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .
Після закінчення навчання 22.04.2002 позивач прийнятий електрослюсарем підземним 4 розраду на шахту “Родинська”.  Перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.
Отже, період навчання має бути зарахований відповідачем до страхового та пільгового стажу позивача. 
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.04.2019 по 30.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024 та з 01.10.2024 по 31.10.2024, колегія суддів зазначає наступне.
Так, несплата, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого не сплата єдиного страхових внесків роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у  справі № 560/4616/20,  від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Отже, у відповідача були відсутні підстави не зараховувати до страхового та пільгового стажу позивача спірні періоди його роботи через відсутність сплати страхових внесків згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб.
Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо зарахування відповідачем періоду роботи з 03.08.2015 по 24.06.2019, з 14.08.2019 по 25.10.2023 до загального стажу через зарахування його до спеціального стажу роботи (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в).
Як вбачається з розрахунку стажу (Форма РС-право), відповідачем зараховано до спеціального стажу роботи (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) ОСОБА_1 , зокрема, періоди: з 03.08.2015 по 24.06.2019, з 14.08.2019 по 25.10.2023.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем до страхового стажу позивача періоди з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024 не зараховано, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями сторін наданими як суду першої та апеляційної інстанції. 
Отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права позивача в частині зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу позивача є помилковими.
Отже, позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду з 01.04.2019 по 24.06.2019, з 01.01.2023 по 30.09.2024  підлягають задоволенню, що зумовлює зміну рішення суду у відповідній частині. 
Таким чином, матеріали справи містять усі належні та передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, які підтверджують  роботу позивача.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 311, 315, ч. 3, 4 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,
                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області  - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25  - змінити.
У абзаці першому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25 замінити слова “частково” словами “повністю”;
У абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25 зміни цифри та слова «до страхового стажу періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002, з 26.10.2023 по 30.09.2024» цифрами та словами «до страхового стажу періоди з 11.04.2002 по 12.04.2002 року, з 01.04.2019 по 24.06.2019 року, з 01.01.2023 по 30.09.2024».
Виключити абзац 4 резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 р.  у справі  № 200/232/25 - залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесених витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 3027,90 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано 31 липня 2025 року

Суддя-доповідач                                                                                Е.Г. Казначеєв  

Судді                                                                                                    І.В. Сіваченко

                                                                                                             А.А. Блохін