ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2788/25 Справа № 214/6150/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг
справа № 214/6150/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року, яке постановлено суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 28 листопада 2024 року, 

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням суду від 26 вересня 2016 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. 13 серпня 2021 року він уклав шлюб із ОСОБА_3 , з якою у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім утримання двох дітей, він також несе витрати на постійне лікування та реабілітацію, придбання захисних амуніцій, що не покривається грошовим забезпеченням та підтверджується відповідними квитанціями на придбання тепловізора, на реабілітацію, тощо.
Враховуючи викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягнуті на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 вересня 2016 року у справі 2/214/2043 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. 
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не спростовано той факт, що у позивача на даній період часу на утриманні є ще одна дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також судом першої інстанції не спростовано той факт, що позивач перебував на лікуванні, тобто погіршення його стану здоров`я. На підтвердження проходження лікування надавались докази, а саме: довідку військово-лікарської комісії від 27 квітня 2023 року військової частини НОМЕР_1 за № 2676 де зазначено, що солдат ОСОБА_1 , після вогнепального осколкового поранення від 04 квітня 2023 року, отримав контузію, каліцтво, повязаного із захистом Батьківщини. Довідку військово-лікарської комісії від 04 червня 2024 року видану військовою частиною НОМЕР_2 згідно якої зазначено, що солдат ОСОБА_1 16 грудня 2023 року отримав закрито черепно-мозгову травму, струс головного мозгу у вигляді цефалгічного з незначним порушенням функції, пов`язаної із захистом батьківщини. Довідку про обставини травми, поранення від 02 січня 2023 року де зазначено, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав вибухову травму. Довідку про обставини травми, поранення від 20 квітня 2023 року де зазначається, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав вибухову травму, під час захисту Батьківщини в результаті обстрілу роти вогневої підтримки. Довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця від 21 квітня 2023 року де вказано, що солдат ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 07 квітня 2023 року по 21 квітня 2023 року. Довідку № 23 від 16 лютого 2024 року де зазначено, що солдат ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 03 лютого 2024 року по 16 лютого 2024 року, знову з отриманим пораненням. Відповідно твердження суду першої інстанції про не надання достатніх доказів щодо витрат на лікування, як підставу в відмові в задоволенні позовних вимог є незаконним. Тож порушення норм матеріального права заключається в тому, що згідно вимог закону, статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно, на даний період часу з платника аліментів відбувається стягнення в розмірі 75 відсотків з заробітку, на утримання двох дітей, при цьому, законом передбачено стягнення аліментів в розмірі однієї третини, або 33 відсотки, або по 1/6 частці на кожну дитину.
Відзив на апеляційну скаргу не подано
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2016 року у цивільній справі № 214/2831/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16 травня 2016 року.
На виконання судового рішення державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 52737116 від 21 жовтня 2016 року, в рамках якого державним виконавцем винесено ряд постанов, в тому числі надану стороною позивача постанову від 05 березня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Від повторного шлюбу, позивач ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач посилався на те, що від шлюбу з ОСОБА_3 у нього ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася донька ОСОБА_5 , а також він витрачає значні кошти на постійне лікування, реабілітацію, придбання захисних амуніцій внаслідок отримання поранення в зоні бойових дій і змушений звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів на сина.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підстав для зменшення розміру аліментів не надано, а тому підстави для задоволення таких вимог відсутні.
Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина перша статті 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.
У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.
При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що його матеріальне становище суттєво змінилося, зокрема, у зв`язку з народженням в другому шлюбі дочки, на утримання та забезпечення якого він несе додаткові витрати.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
В постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц (провадження №61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, матеріалами справи встановлено, що з поданих позивачем доказів, вбачається, що з моменту винесення судом рішення від 25 серпня 2016 року про стягнення з нього аліментів, у позивача як платника аліментів, з`явилися умови, визначені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме народження дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іншому шлюбі, яка перебуває на його утриманні, а отже за рахунок свого доходу позивач має здійснювати утримання двох неповнолітніх дітей, що в сукупності з наявністю в нього боргових зобов`язань вказує на зміну його майнового стану.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.
Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи наведені позивачем обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітньої доньки, а також визначеному законодавцем способу стягнення аліментів та з врахуванням розміру доходу позивача, є більшим розміру прожиткового мінімуму.
Наведене вище повністю узгоджується із висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 567/1462/23 від 08 січня 2025 року, провадження № 61-6943св24.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено та підтверджено належними та допустимими доказами те, що зміни, що відбулися у сімейному та майновому стані платника аліментів (позивача), які дають суду всі підстави для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та таке зменшення на думку суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та зменшити розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року, з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, - задовольнити частково.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягнуті на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2016 року у справі 2/214/2043 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати аліменти у зменшеному розмірі від дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: