ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 р. 	Справа № 520/34653/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 19.02.25  по справі № 520/34653/24
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро»  
до                Головного управління ДПС у Харківській області                        
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (далі по тексту - ТОВ «Імексагро», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДПС в Харківській області, відповідач), у якому просило суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (код 38494197) накладено штраф в сумі 8 832,56 грн.
- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (адреса: 61171, м. Харків, вул. Амосова, буд. 1, кв. 17, код ЄДРПОУ: 38494197) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46, код ЄДРПОУ 43983495) судовий збір в сумі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6 500,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024 (далі – ППР) про застосування до позивача штрафних санкцій на загальну суму 8832,56 грн за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної № 2 від 15.02.2022 (далі – ПН № 2 від 15.02.2022) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), як такого, що прийняте всупереч положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року № 2260-IX (далі по тексту – Закон № 2260-IX), відповідно до яких позивач, який з 01.04.2022 перебуває на спеціальному режимі оподаткування для юридичних осіб (3 група зі сплатою 2% від обороту без ПДВ), звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2% за умови виконання ними таких податкових обов`язків (здійснення реєстрації ПН в ЄРПН) протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2%.
Повідомив, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30 червня 2023 року № 3219-IX (далі по тексту – Закон № 3219-IX), який набрав чинності 01.08.2023, скасовано положення про застосування єдиного податку (далі – ЄП) в розмірі 2%, а платники такого податку, які станом на 31.07.2023 не відмовились від використання ставки ЄП самостійно, з 01.08.2023 автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували раніше. 
З огляду на вищевикладене та те, що з 01.08.2023 ТОВ «Імексагро» повернувся на загальну систему оподаткування та вже 22.08.2023 направив до ЄРПН для реєстрації спірну податкову накладну, тим самим виконавши у межах визначених діючим законодавством податкові обов`язки протягом 60 календарних днів, винесене контролюючим органом ППР є абсолютно безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/34653/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМЕКСАГРО» (вул. Амосова, буд. 1, кв. 17,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61171, ЄДРПОУ 38494197) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/34653/24 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (код 38494197) накладено штраф в сумі 8 832,56 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (адреса: 61171, м. Харків, вул. Амосова, буд. 1, кв. 17, код ЄДРПОУ: 38494197) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46, код ЄДРПОУ 43983495) судовий збір в сумі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6 500,00 грн, понесені у суді першої інстанції.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (адреса: 61171, м. Харків, вул. Амосова, буд. 1, кв. 17, код ЄДРПОУ: 38494197) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46, код ЄДРПОУ 43983495) судовий збір в сумі 4 542,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ненадання жодної оцінки, долученим до матеріалів справи доказам, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.
Переконував, що оскільки у період з 01.04.2022 по 01.08.2023 позивач використовував спеціальний режим оподаткування для юридичних осіб (3 група зі сплатою 2% від обороту без ПДВ), до нього підлягає застосуванню передбачене Законом № 2260-IX звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2% за умови виконання ними таких податкових обов`язків (здійснення реєстрації ПН в ЄРПН) протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2%.
Враховуючи викладене та те, що з 01.08.2023 ТОВ «Імексагро» повернувся на загальну систему оподаткування та вже 22.08.2023 направив до ЄРПН для реєстрації спірну податкову накладну, тобто протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2%, винесене контролюючим органом ППР є абсолютно безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
Неврахування судом першої інстанції вказаних обставин мало наслідком порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому наявні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та скасування спірного рішення суду першої інстанції.
Повідомив про понесені у суді першої та апеляційної інстанцій витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 10500 грн.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених в апеляційній скарзі доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. 
Наполягав, що оскільки у затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 29.07.022 року № 225 «Про затвердження Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» формі заяви та документів, що підтверджують неможливість позивача своєчасно виконати свій податковий обов`язок, від ТОВ «Імексагро» до ГУ ДПС у Харківській області не надходило, позивач, у даному випадку, вважається таким, що мав можливість виконувати свій податковий обов`язок, а тому контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.
З огляду на те, що позивачем не надано розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, актів прийняття передачі послуг, а долучений до справи акт № 18/03-2025 від 18.03.2025 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024 не містить обґрунтування щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що унеможливлює встановлення часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), їх обсяг та вартість, стверджував про відсутність підстав для відшкодування таких витрат за рахунок бюджетних призначень контролюючого органу.
Також звернув увагу, що у даному випадку ані заявою, ані документами не доведено фактичність та неминучість розміру правової допомоги у сумі 6500,00 грн у суді першої інстанції та 4000,00 грн у суді апеляційної інстанції.
Представник позивача надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на висновок Верховного Суду у справі № 809/1040/17 від 14.02.2019, стверджував, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що сталася не з вини платника податків, не може бути підставою для притягнення до відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних у вигляді штрафу, передбаченого статтею 120-1 Податкового кодексу України. Для застосування штрафних санкцій обов`язковим є встановлення вчинення податкового правопорушення з урахуванням приписів статті 109 ПК України, чого в свою чергу здійснено не було.
Звернув увагу, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення було порушено принцип правової визначеності та захисту законних очікувань позивача на звільнення від відповідальності, тому що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX було скасовано право, яким позивач користувався раніше та не було надано часу для вчинення дій щодо своєчасної реєстрації податкових накладних за період карантину без застосування фінансових санкцій.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Разом з тим, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заявляв клопотання про розгляд заяви за його участі, однак, не наводив підстав, які зумовлюють розгляд цієї справи у відкритому судовому засіданні через складність та недоцільність розгляду у письмовому провадженні.
Обставин, які б свідчили про необхідність розгляду справи за правилами частини 4 статті 12 КАС України, колегією суддів не встановлено.
За приписами пункту 10 частини 1 статті 4 КАС України письмове провадження - це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні (частина 2 статті 311 КАС України).
Беручи до уваги, що дану справу розглянуто судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення розгляду справи за апеляційною скаргою ТОВ «Імексагро» в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами без виклику учасників справи.
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2022 позивачем складено податкову накладну №2 від 15.02.2022, яку направлено до ЄРПН 22.08.2023.
ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку ТОВ «Імексагро» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, за результатами якої складено акт від 10.07.2024 № 32490/20-40-04-16-03/38494197.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Імексагро» граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, визначених п.201.10 ст.201 ПК України, складених за період лютий 2022 року, які зареєстровані в ЄРПН, а саме : № 2 від 15/02/2022, зареєстрованої з порушення строку - 22.08.2023 (граничний термін реєстрації 15.07.2022).
У зв`язку з викладеним, 31.07.2024 винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416, яким на позивача накладено штраф в сумі 8832,56 грн за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної.
Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення та доведеності у діях позивача податкового правопорушення щодо несвоєчасної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки якщо податкова накладна складена платником в період з 01 лютого по 31 травня 2022 року, а зареєстрована в ЄРПН з порушенням строку після 15 липня 2022 року, у контролюючого органу є підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок застосування до ТОВ «Імексагро» штрафних санкцій за порушення встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України граничного строку реєстрації спірної податкової накладної.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 111.2 статті 112 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
За приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи а зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до абз. 1 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
При цьому, згідно з абз. 4 пункту 201.10 статті 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За змістом абз. 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
- для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Із аналізу викладених приписів ПК України можна дійти висновку, що продавець товарів/послуг зобов`язаний зареєструвати в ЄРПН податкові накладні з дотриманням строків, встановлених абз. 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України.
За своєю правовою природою норма, викладена в абз. 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України, є нормою зобов`язального характеру (норма-припис), а отже має існувати норма, яка передбачає відповідальність за невиконання платником податку зобов`язання у вигляді обов`язку реєстрації податкової накладної.
Положеннями статті 120-1 ПК України визначена відповідальність платників податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної. Тобто, законодавець передбачив для платників податків відповідальність за порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України.
Так, згідно із абзацом четвертим пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нездійснення платником податку на додану вартість протягом граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.
Водночас, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 3 березня 2022 року № 2118-IX, який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі по тексту - Закон № 2118-IX).
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX підрозділ 8 доповнено пунктом 9 такого змісту:
"9. Установити, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, положення розділу XIV Податкового кодексу України застосовуються з урахуванням таких особливостей:
9.1. Фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої та другої групи мають право не сплачувати єдиний податок.
При цьому такими особами декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього підпункту єдиний податок не сплачувався.
9.2. Платниками єдиного податку третьої групи можуть бути фізичні особи - підприємці та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень.
До таких осіб не застосовується обмеження щодо кількості осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах.
9.3. Платниками єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, без урахування обмежень, встановлених пунктом 291.5 статті 291 цього Кодексу, не можуть бути:
1) суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють:
діяльність з організації, проведення азартних ігор, лотерей (крім розповсюдження лотерей), парі (букмекерське парі, парі тоталізатора);
обмін іноземної валюти;
виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин);
видобуток, реалізацію корисних копалин;
2) страхові (перестрахові) брокери, банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії, інші фінансові установи, визначені законом; реєстратори цінних паперів;
3) представництва, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи юридичної особи, яка не є платником єдиного податку;
4) фізичні та юридичні особи - нерезиденти.
9.4. Відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлюється у розмірі 2 відсотки доходу.
9.5. Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
9.6. Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, є квартал.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку за податковий (звітний) квартал із зазначенням суми помісячного доходу у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Такі платники єдиного податку щомісяця до 15 числа сплачують авансовий внесок єдиного податку за підсумками попереднього календарного місяця.
9.7. Платники єдиного податку третьої групи розраховують суму податку за звітний квартал та здійснюють сплату задекларованих сум з урахуванням авансових внесків єдиного податку, сплачених протягом звітного кварталу.
9.8. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання до останнього числа місяця, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.
Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації.
9.9. Після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України платники єдиного податку третьої групи, які на день припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України використовували особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, втрачають право на використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, і автоматично вважаються такими, що застосовують систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом.
Платник податку має право самостійно відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення.
Новоутворені суб`єкти господарювання, які бажають обрати спрощену систему оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, подають заяву за загальною процедурою, передбаченою цим Кодексом».
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2142-IX, який набрав чинності 05.04.2022, підпункти 9.5-9.8 ПК України викладено в такій редакції:
«9.5. Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, звільняються від обов`язку нарахування та сплати податку на додану вартість за операціями з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, та при ввезенні товарів на митну територію України, а також від подання податкової звітності з податку на додану вартість, а їх реєстрація платником податку на додану вартість є призупиненою.
Звільнення від оподаткування, встановлене цим підпунктом, не застосовується до операцій із ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та з постачання на митній території України товарів, які мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом та/або визнаною державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.
Під призупиненням реєстрації платником податку на додану вартість для цілей цього пункту розуміється, що для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, призупиняються права та обов`язки, встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу XX цього Кодексу (у тому числі щодо формування податкового кредиту) на період використання особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом.
Операції, здійснені платником єдиного податку третьої групи, який використовує особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, вважаються такими, що не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
Для осіб, реєстрація яких платником податку на додану вартість є призупиненою відповідно до цього пункту, обрахунок показників, визначених статтею 200-1 цього Кодексу, призупиняється на період використання особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом.
Не враховуються в обрахунку показника ?НаклОтр суми податку на додану вартість за отриманими платником податку на додану вартість податковими накладними та/або розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, що складені за операціями, дата виникнення податкових зобов`язань за якими припадає (припадала) на період, протягом якого платник податку застосовував спрощену систему оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом.
9.6. Податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, дорівнює календарному місяцю.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 9.7 цього пункту для подання податкової декларації.
9.7. Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для місячного податкового (звітного) періоду, крім випадків, передбачених цих пунктом.
Платники єдиного податку третьої групи - фізичні особи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, - у разі визначення єдиного соціального внеску подають звітність за звітний період - грудень як податкову декларацію платника єдиного податку за IV квартал податкового (звітного) року, в якій розраховують зобов`язання платників єдиного податку наростаючим підсумком та зазначають відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, що зобов`язані визначити загальне мінімальне податкове зобов`язання платників єдиного податку, подають звітність за звітний період - грудень як податкову декларацію платника єдиного податку за IV квартал податкового (звітного) року, в якій розраховують зобов`язання платників єдиного податку наростаючим підсумком, загальне мінімальне податкове зобов`язання.
9.8. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву. При цьому до заяви не додається розрахунок доходу за попередній календарний рік.
Суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом:
з 1 квітня 2022 року - у разі подання заяви до 1 квітня 2022 року;
з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 1 квітня 2022 року.
Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву про обрання спрощеної системи оподаткування з урахуванням особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, вважаються платниками єдиного податку третьої групи з дня їх державної реєстрації";
підпункт 9.9 доповнено абзацами такого змісту:
"За товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість до початку застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, які використані (поставлені, реалізовані) платником єдиного податку третьої групи в період застосування особливостей оподаткування, встановлених цим пунктом, в операціях, що не є об`єктом оподаткування, платник податку на додану вартість зобов`язаний не пізніше останнього дня звітного періоду, в якому здійснено відновлення його реєстрації платником податку на додану вартість, нарахувати податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу.
База оподаткування при нарахуванні податкових зобов`язань відповідно до абзацу четвертого цього підпункту за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання».
Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що з наступного робочого дня після подання заяви - у разі її подання починаючи з 1 квітня 2022 року фізичні особи - підприємці або юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень, та які не здійснюють види діяльності, передбачені вищевказаним п.9.3, мали право набути статус платника єдиного податку третьої групи.
Законом № 2260-ІХ, який набрав чинності 27.05.2022, внесені зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, установлено особливості для справляння податків і зборів.
Так, відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України (підлягає застосуванню з 27.05.2022) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
У разі відсутності можливості у платника податків щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, такий платник податків звільняється від відповідальності, визначеної цим Кодексом, у межах діяльності, що провадиться через такі філії, представництва, відокремлені чи інші структурні підрозділи, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.
Платники податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, у яких відновилася можливість виконувати свої податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.
Платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.
У разі самостійного виправлення платником податків у податкових періодах до 25 липня 2022 року, з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені.
Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».
Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" (набрав чинності 01.08.2023), зокрема, підрозділ 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, доповнено новим пунктом 9-1 «Особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу».
В силу підпункту 9-1.1 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 1 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи, встановлених пунктом 9 цього підрозділу.
Таким чином, починаючи із 24.02.2022 по 01.08.2023 (включно) платники єдиного податку третьої групи, які використовували особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільнялись від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 01.04.2022 позивач перейшов на спеціальний режим оподаткування для юридичних осіб, визначений на період дії воєнного стану – 3 група за ставкою 2% без ПДВ.
Відтак, у розумінні підпунктів 9.5-9.8 ПК України в редакції Закону № 2142-IX, перехід ТОВ «Імексагро» на спеціальний режим оподаткування для юридичних осіб призупинив передбачені для нього права та обов`язки, встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу XX цього Кодексу (у тому числі щодо формування податкового кредиту) на період використання таких особливостей оподаткування.
Водночас, 01.08.2023 позивач автоматично повернувся на загальну систему оподаткування, на якій перебував до використання спеціального режиму оподаткування для юридичних осіб.
Отже, відповідно до абзацу 5 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України ТОВ «Імексагро» у період, починаючи з 24 лютого 2022 року до 01.04.2022 (день переходу на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки), як платник єдиного податку третьої групи, звільнялося від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період.
Колегією суддів з розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення № 0/43639/0416 від 31.07.2024 встановлено, що ТОВ «Імексагро» податкову накладну № 2 від 15.02.2022 фактично зареєстровало 22.08.2023, тобто в межах 60 днів з дня переходу на загальну систему оподаткування (01.08.2023), а відтак, позивачем дотримано умову з реєстрації спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 60 календарних днів з дня переходу на загальну систему оподаткування для запровадженого абзацом 5 підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу «Перехідні положення» ПК України звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію такої податкової накладної.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що контролюючий орган, застосовуючи відносно позивача штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, діяв не на підставі, не у межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством України, що свідчить про протиправність нарахування за податковим повідомленням-рішенням форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024 штрафних санкцій в сумі 8 832,56 грн та наявність підстав для його скасування.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.
З огляду на викладене, враховуючи, що суд першої інстанції взагалі не встановив фактичні обставини у даній справі, а також не надав жодної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 520/34653/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Матеріалами справи підтверджено, що згідно з наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 0.0.4074680845.1 ТОВ «Імексагро» сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 3028 грн та сплачено судовий збір згідно з платіжною інструкцією № 1089 від 18.03.2025 за подання апеляційної скарги на Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 520/34653/24 в розмірі 4542 грн.
Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ТОВ «Імексагро» та скасування рішення суду першої інстанції, з прийняттям постанови про задоволення позову, керуючись статтею 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській області судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 7570 грн.
Щодо вимог в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Положеннями частин 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями статті 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/WestAllianceLimited” проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду апеляційної інстанції було подано зокрема, копії : ордеру про надання правничої допомоги, акту № 18/03-2025 приймання-передачі наданої правової допомоги від 18.03.2025 за Договором № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024, додаткової угоди № 17/03-25 від 17.03.2025 до Договору № 26/11-2024/Імексагро, платіжної інструкції № 1087 від 17.03.2025, договору № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024, додаткової угоди № 16/1-24 від 16.12.2024 до договору № 26/11-2024/Імексагро, акту № 18/12-2024 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024, платіжної інструкції № 0.0.4074708612.1. 
Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імексагро» та адвокатським бюро «Леоніда Тамазликар» укладено Договір № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024, відповідно до пункту 1.1 якого, за цим Договором Бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру;
- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства);
- представництва та захисту інтересів клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної податкової служби України та усіх інших правоохоронних органах, НАБУ, ДБР, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, нотаріаті тощо, з будь-яких правових питань;
- послуги з надання правової допомоги співробітникам клієнта, у разі їх участі в адміністративному чи кримінальному провадженні, що пов`язані із виконанням ними своїх повноважень, а клієнт зобов`язується прийняти надані Бюро послуги та оплатити їх вартість на умовах та в строки, визначених у цьому Договорі.
Згідно із пунктами 4.1-4.2 вказаного Договору, загальна вартість правової допомоги за цим Договором дорівнює загальній вартості наданої правової допомоги, відображеної в Актах про приймання-передачу наданої правової допомоги.
Вартість надання правової допомоги (у разі погодження сторонами оплати правової допомоги погодинно) складає 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правничу допомогу, у судовому засіданні, під час вивчення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
На виконаннч додаткової угоди № 16/12-24 від 16.12.2024 до Договору № 26/11-2024/Імексагро, сторони узгодили вартість правової допомоги та порядок її оплати, зокрема, вартість правової допомоги (вивчення наданих клієнтом документів: податкової накладної № 2 від 15.02.2022, квитанції про реєстрацію податкової накладної, заяви клієнта про застосування спрощеної системи оподаткування, листа ДПС України від 05.05.2023 вих. № 2330/3/99-00-20-02-05-09, даних відображених у електронному кабінеті платника податків, договору між ТОВ «Імексагро»  та ТОВ «ІТС Вілтон» з додатками та первинними документами, підготовка та направлення до ГУ ДПС в Харківській області адвокатського запиту на отримання податкового повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, розрахунку штрафних санкцій, акту про результати камеральної перевірки № 32490/20-40-04-16-03/38494197 від 10.07.2024, вивчення вказаного акту та ППР, узгодження правової позиції, підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позову – складання позовної заяви, відповіді на відзив, необхідних у справі заяв, клопотань, заперечень, за необхідністю участь в судових засіданнях з визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, стягнення на користь клієнта судового збору, витрат на правничу допомогу), визначена сторонами Договору в твердій сумі (незалежно від кількості підготовлених документів, витраченого на підготовку документів часу, кількості та тривалості судових засідань) складає 6500 грн.
За змістом акту № 18/12-2024 приймання-передачі щодо наданої правової допомоги за Договором № 26/11-2024, Бюро надало, а клієнт прийняв надану Бюро наступну правову допомогу:
- вивчення копій документів (договору поставки про надання послуг з очищення від 07.05.2020, Додаткової угоди № 1 від 31.12.2020, Додаткової угоди № 2 від 30.12.2021, Акту надання послуг № 6 від 15.02.2022, податкової накладної № 2 від 15.02.2022 та квитанції до податкової накладної, листа ДПС України від 05.05.2023 № 2330/3/99-00-20-02-05-09, заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, Акту звірки взаємних розрахунків за договором про надання послуг від 07.05.2020, банківської виписки за 15.04.2022, Акту № 32490/20-40-34-16-03/38494197 «Про результати камеральної перевірки щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних за період: лютий 2022 року ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІМЕКСАГРО» (п.н. 38494197)» та податкового повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, за яким на позивача накладено штраф в сумі 8 832,56 грн.
- підготовка та подання до ГУ ДПС у Харківській області адвокатського запиту;
- узгодження правової позиції з Клієнтом; 
- підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024, за яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (код 38494197) накладено штраф в сумі 8 832,56 грн, вивчення відзиву на позовну заяву, складання відповіді на відзив, необхідних у справі заяв, клопотань, заперечень, участь в судових засіданнях (за необхідністю) незалежно від кількості підготовлених документів та судових засідань, а також витраченого часу, вартістю 6 500,00 (шість тисяч п?ятсот) грн. 00 коп. 
Відповідно до акту № 18/03-2025 від 18.03.2025 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором № 26/11-2024/Імексагро від 26.11.2024, Бюро надало, а клієнт прийняв надану Бюро правову допомогу:
- захист прав та інтересів ТОВ «Імексагро» у Другому апеляційному адміністративному суді стосовно апеляційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/34653/24 (вивчено рішення суду від 19.02.2025 у справі № 520/34653/24, узгоджено правову позицію з Клієнтом, підготовлено та подано до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, необхідні у справі заяви, клопотання, заперечення, участь в судових засіданнях (за необхідністю) незалежно від кількості підготовлених документів та судових засідань, а також витраченого часу, вартістю 4000 грн.
На підтвердження факту здійснення оплату за адвокатські послуги до матеріалів справи долучено відповідні платіжні інструкції.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду апеляційної інстанції з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС України.
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміст частину 4 статті 134 КАС України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», у той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.
Крім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у такому випадку.
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на складність справи, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість засідань, тривалість розгляду справи судом тощо.
Так, відповідач, заперечуючи проти заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді першої (6500 грн) та апеляційної інстанцій (4000 грн) покликався на їх неспівмірність зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та фактично затраченим на їх виконання часом.
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача в суді першої інстанції складено позовну заяву та відповідь на відзив.
При наданні оцінки обґрунтованості заявленого до відшкодування в суді першої та апеляційної інстанцій розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів враховує обсяг вказаних документів (позовна заява - 17 сторінок, відповідь на відзив – 8 сторінок, апеляційна скарга – 12 сторінок) та їх значення для справи (задоволення позову та вимог апеляційної скарги у повному обсязі) та опрацьованих адвокатом первинних документів та затрачений на їх вивчення час.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції (6500 грн) та в суді апеляційної інстанції (4000 грн) є обґрунтованим, співмірним, документально підтвердженим, а тому підлягає відшкодуванню у повному обсязі.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також прийняття судом апеляційної інстанції рішення про задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що співмірною та пропорційною сумою відшкодування таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є 10500 грн.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ТОВ «Імексагро» – адвоката Тамазликара Л.Й. про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 по справі № 520/34653/24 - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Імексагро" – задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Н» № 0/43639/0416 від 31.07.2024 за яким на Товариство з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (код 38494197) накладено штраф в сумі 8 832,56 грн.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імексагро» (адреса: 61171, м. Харків, вул. Амосова, буд. 1, кв. 17, код ЄДРПОУ: 38494197) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46, код ЄДРПОУ 43983495) сплачений судовий збір у загальному розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн та витрати на професійну правничу допомогу сумою 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.А. Спаскін