ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року 
м. Київ
справа №560/4289/24
адміністративне провадження № К/990/49152/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Желєзного І.В., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року (колегія у складі суддів Білої Л.М., Гонтарука В.М., Матохнюка Д.Б.) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог та їх обґрунтування
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просило скасувати постанову від 04 березня 2024 року ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Позов мотивовано тим, що пенсійний орган ужив усіх заходів щодо виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2023 року у справі №560/14884/23.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Суд керувався тим, що відповідач правомірно виніс оспорювану постанову.
Позивач оскаржив це рішення до суду апеляційної інстанції. Разом з апеляційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 жовтня 2024 року відмовив у задоволенні цього клопотання, визнав причини пропуску зазначеного строку неповажними, апеляційну скаргу позивача залишив без руху та запропонував йому протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Ухвалою від 18 листопада 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд  відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року в цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
Апеляційний суд керувався тим, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було доставлено в електронний кабінет скаржника 21 жовтня 2024 року, однак станом на 18 листопада 2024 року позивач наведених у ній вимог не виконав, будь-яких заяв (клопотань) до суду не надав. 
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року, винести постанову, якою визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року у справі №560/4289/24, поновити позивачеві строк на апеляційне оскарження зазначеного рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду справи по суті.
Свої доводи мотивує тим, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області діяло швидко та відповідно до ситуації, без невиправданих зволікань. Вважає, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуального строку.
Рух касаційної скарги. 
19 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №560/4289/24.
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2025 року скаржникові відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, подану ним касаційну скаргу залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду документа про сплату судового збору.
17 січня 2025 року на виконання вимог зазначеної ухвали до суду надійшов документ про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною  скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року в цій справі.
Ухвалою від 04 червня 2025 року справу призначено до розгляду.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
За правилами частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, ухвала якого переглядається, та аргументів учасників справи.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції..
Частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Пунктом 1 частини другої статті 295 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно з пунктом 1 частини другої цієї ж статті учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
За змістом наведених правових норм обставинами, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, є неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або визнання неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску указаного строку (при цьому поважність причин повинен доводити скаржник).
Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами).
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Як убачається з матеріалів справи, Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалив оскаржуване позивачем рішення 18 квітня 2024 року в порядку письмового провадження без участі сторін, а його копію була надіслано до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій 18 квітня 2024 року, про що 19 квітня 2024 року складено довідку відповідного змісту.
Вперше позивач звернувся з апеляційною скаргою на це судове рішення 30 квітня 2024 року, однак ухвалою від 06 травня 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив її без руху, запропонувавши скаржникові протягом п`яти днів усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом надання документа про сплату судового збору. Ухвалою від 03 червня 2024 року позивачу продовжено строк усунення недоліків апеляційної скарги.
У зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 червня 2024 року повернув апеляційну скаргу скаржнику.
03 вересня 2024 року пенсійний орган вдруге звернувся з апеляційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року в справі №560/4289/24.
Ухвалами від 05 та 16 вересня 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд залишив апеляційну скаргу позивача без руху, встановивши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом доплати судового збору, та витребував з Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №560/4289/24.
Іншою ухвалою від 21 жовтня 2024 року Сьомий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, визнав причини пропуску цього строку неповажними, апеляційну скаргу позивача залишив без руху та запропонував йому протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Апеляційний суд керувався тим, що згідно з наявною у матеріалах справи довідкою оспорюване рішення суду першої інстанції було доставлено до електронного кабінету позивача 18 квітня 2024 року, апеляційну скаргу подано 03 вересня 2024 року і жодних доводів в підтвердження наявності поважних причин, які об`єктивно перешкоджали позивачу вчасно подати апеляційну скаргу він не навів. Суд відхилив доводи скаржника про вчасне подання ним первинної апеляційної скарги, оскільки її було повернуто з огляду на невідповідність вимогам процесуального Закону, водночас  неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку позивача, який є суб`єктом владних повноважень, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Суд зазначив, що неможливість вчинити певні процесуальні дії підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, доказів такої неможливості скаржником не надано, як і не підтверджено відсутності можливості звернутись до суду з належним чином оформленою апеляційною скаргою у встановлені процесуальним Законом строки.
Копію ухвали від 21 жовтня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху того ж дня було доставлено в електронний кабінет скаржника, що підтверджується довідкою відповідного змісту.
Оскільки станом на 18 листопада 2024 року скаржник вимог цієї ухвали не виконав та будь-яких заяв (клопотань) про поновлення строку до суду не подав, Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 листопада 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за поданою позивачем апеляційною скаргою в цій справі.
У касаційній скарзі позивач не навів жодних мотивів щодо існування об`єктивних перешкод, які завадили йому виконати вимоги ухвали апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року та звернутися у встановлений судом строк із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року в справі №560/4289/24.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження є самостійною і достатньою підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Стосовно аргументів скаржника про те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, варто зауважити, що у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин, підтверджених належними доказами.
Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, належні підстави для цього.
Неподання скаржником заяви (клопотання) на виконання вимог ухвали від 21 жовтня 2024 року, нехтування вимогами суду, унеможливлює здійснення такої перевірки та має процесуальним наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження.
В контексті обставин цієї справи колегія суддів враховує, що усталеною є судова практика, зокрема і Верховного Суду (справи №819/1224/15-а, №160/13869/20, №180/1173/16-а, №560/7691/21 та низка інших), у питанні оцінки поважності причин пропуску строку через неусунення недоліків первинної апеляційної скарги. У вказаних справах Верховний Суд неодноразово підкреслював, що вчасне первинне подання апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Стосовно тверджень скаржника про те, що запровадження воєнного стану є поважною причиною для поновлення процесуального строку, колегія суддів зазначає, що питання поновлення строку звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, вже неодноразово розглядалося Верховним Судом. Зокрема, у постановах від 04 квітня 2023 року у справі №140/1487/22, від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18, від 23 грудня 2022 року у справі №760/5369/19 та від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22 Верховний Суд наголосив, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.
Верховний Суд в указаних постановах підкреслив, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
Посилання лише на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на неможливість подання апеляційної скарги, що в свою чергу, обумовило пропуск строку на її подання.
У розглядуваному випадку доводи скаржника стосовно того, що введення воєнного стану було дійсною і реальною перешкодою для своєчасного звернення до суду не підтверджено жодним доказом.
Посилання скаржника на те, що Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області діяло швидко та відповідно до ситуації, без невиправданих зволікань колегія суддів відхиляє як такі, що не відповідають фактичним обставинам та жодним чином не пояснюють причин неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження в установлений судом строк на виконання ухвали апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року. Жодних аргументів, які б указували на те, з яких підстав скаржник не подав цю заяву, як того вимагав суд апеляційної інстанції в згаданій ухвалі, або чим зумовлено існування поважних причин пропуску зазначеного строку, не навів.
Отже, з урахуванням меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд не вбачає правових підстав для скасування ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі №560/4289/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
І.В. Желєзний
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду