П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/16317/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Жданкіна Наталія Володимирівна 
Суддя-доповідач -  Мацький Є.М.   
23 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Мацького Є.М. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В грудні 2024 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови. 

2. В обґрунтування позову зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувало те, що він здійснював перевезення пасажирів на міжобласному маршруті за відсутності оригіналу витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному маршруті загального користування. Водночас позивач не погоджується із такими доводами відповідача, оскільки вказує, що під час рейдової перевірки у водія автобуса були в наявності усі необхідні документи, передбачені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема копія витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування. При цьому посадові особи контролюючого органу в акті перевірки від 18.09.2024 не заперечують факту наявності у водія автобуса копії витягу з дозволу на перевезення пасажирів, а лише зазначають про відсутність оригіналу такого витягу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Визнано  протиправною та скасовано постанову відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 050131 від 31.10.2024.

3.2. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за результатами рейдової перевірки складено акт № 079362 від 18.09.2024, у якому зафіксовано, що під час перевірки було виявлено порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: під час здійснення пасажирських перевезень за маршрутом "Київ-Тростянець" у водія був відсутній оригінал витягу з дозволу на здійснення пасажирських перевезень на міжобласному маршруті.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_1 від 10 квітня 2001 року.

7. Позивач є власником транспортного засобу марки ТУР, номерний знак НОМЕР_2 .

8. 30.11.2020 Державною службою України з безпеки на транспорті фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 видано витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії ВТБ № 001192 від 02.11.2020 з терміном дії з 30.11.2020 по 29.11.2025.

9. 18.09.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті в рамках проведення заходів державного контролю додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки ТУР, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

10. Під час рейдової перевірки встановлено здійснення перевезення пасажирів за відсутності визначених у статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме: у водія відсутній оригінал витягу з дозволу на міжобласному маршруті.

11. Також, перевіркою встановлено порушення водієм режиму праці та відпочинку за 10.09.2024, 11.09.2024, 14.09.2024, 15.09.2024, 17.09.2024, 18.09.2024.

12. За результатами перевірки складено акт № 079362 від 18.09.2024.

13. На підставі вказаного акту перевірки начальником відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 31.10.2024 винесено постанову № ПШ 050131, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 гривень за порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

14. Як зазначив позивач у позовній заяві, виявлені під час перевірки та відображені в акті перевірки порушення водієм режиму праці та відпочинку в межах даної адміністративної справи не оскаржуються, адміністратино-господарські штрафи, застосовані за відповідні порушення сплачено в добровільному порядку.

15. Разом з тим, ОСОБА_1 не погоджується з висновками акту перевірки в частині відсутності визначених у статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, а саме: у водія відсутній оригінал витягу з дозволу на міжобласному маршруті та прийнятою на їх підставі постановою від 31.10.2024 № ПШ 050131.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ, Закон України "Про автомобільний транспорт").

18. У статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" наведені такі визначення:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;

- автобусний маршрут приміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого не перевищує 50 км;

- автобусний маршрут загального користування - автобусний маршрут, на якому здійснюють регулярні пасажирські перевезення;

- регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

- перевезення пасажирів у режимі маршрутного таксі - перевезення пасажирів на міському чи приміському автобусному маршруті загального користування за розкладом руху, в якому визначається час відправлення автобусів з початкового та кінцевого пунктів маршруту з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху;

- паспорт маршруту - документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо;

- розклад руху - сукупність графіків руху автобусів за маршрутом;

- графік руху - відомості про час і послідовність виконання рейсу.

19. Відповідно до частини 12 статті 6 Закону України № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

20. Відповідно до статті 34 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

21. Згідно з частинами 1 та 2 статті 39 Закону України № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

22. Згідно з частинами 1 та 2 статті 39 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

23. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

24. У свою чергу, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-ІІІ, накладається штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено у абзаці третьому частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

26. Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 травня 2010 року № 279 "Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання" (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 14 вересня 2016 року № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за № 409/17704, затверджено Порядок видачі та анулювання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування (далі - Порядок № 279).

27. Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 279 дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування видається автомобільному перевізнику, який: а) за результатами конкурсу визнаний переможцем; б) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі якщо перевізник-претендент, який став переможцем конкурсу, надав письмову відмову від одержання дозволу на перевезення; в) за результатами конкурсу посів друге місце, у разі дострокового анулювання дозволу суб`єкта господарювання, який був визнаний переможцем конкурсу; г) є тимчасовим, у разі анулювання дозволу на перевезення за відсутності суб`єкта господарювання, який за результатами конкурсу посів друге місце, або при його письмовій відмові від отримання дозволу на перевезення; ґ) є тимчасовим, у разі відкриття нового автобусного маршруту або нового рейсу для вивчення доцільності його функціонування; д) є тимчасовим, у разі визнання недійсним чи скасування судом рішення конкурсного комітету; е) є тимчасовим, у разі зупинення судом рішення конкурсного комітету.

28. До кожного дозволу на перевезення оформлюються витяги з нього у кількості, необхідній для виконання перевезень, обумовлених об`єктом конкурсу (пункт 3.3 розділу ІІІ Порядку № 279).

29. Відповідно до пункту 30 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2007 року № 1184), перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

30. Із системного аналізу зазначених норм слідує, що дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування повинен перебувати у перевізника, тоді як витяг з дозволу має перебувати в автобусі у водія.

31. Так, в ході судового розгляду встановлено, що 02.11.2020 Державною службою України з безпеки на транспорті фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 видано дозвіл серії ПО №000605 на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування Київ – Тростянець, а також витяг з такого дозволу від 30.11.2020.

32. Тобто, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на виконання вимог Порядку №279 пройдено встановлену законодавством процедуру щодо отримання дозволу на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування. При цьому на підставі отриманого дозволу позивачеві оформлено і витяг з такого дозволу.

33. Відповідачем вказані вище обставини і не заперечуються.

34. Єдиною підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугувало те, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу марки ТУР, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 останній надав не оригінал з витягу з дозволу на міжобласному маршруті, а копію витягу з такого дозволу.

35. Необхідно врахувати, що прийняття відповідачем оскаржуваної постанови лише з підстави, що водієм під час проведення рейдової перевірки було надано копію з витягу з дозволу на міжобласному маршруті, а не оригінал такого витягу, свідчить про надмірний формалізм з боку відповідача, адже із наданої водієм копії витягу з дозволу посадові особи могли встановити, що позивачем дотримано встановлену законодавством процедуру як отримання дозволу на перевезення, так і оформлення витягу з дозволу на відповідний маршрут.

36. Крім того, приписами Правил №179 чітко не передбачено, що перевізник під час перевезень на міжобласному маршруті має в автобусі зберігати саме оригінал витягу з дозволу на перевезення, а не його копію, що підтверджується конструкцією норми пункту 30 Правил № 179.

37. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що винесена відповідачем постанова про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу прийнята протиправно.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

38. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

39. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

40. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

41. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

42. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

43. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Залімський І. Г.