СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року                м. Харків                 Справа № 905/160/25  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Медуниця О.Є. , суддя  Тарасова І.В.
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу  Комунального підприємства "Комунальник" (вх.№1115 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2025 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Лейбою М.О., рішення складено та підписано 23.04.2025) у справі №905/160/25
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", м.Івано-Франківськ,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Дніпро,
до відповідача: Комунального підприємства "Комунальник", м.Маріуполь, Донецька область,
про стягнення 276 180,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Комунальник" 276180,83 грн за фактично передачу електричну енергію по договору про постачання електричної енергії споживачу.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №2021/1428 від 31.12.2021 на умовах комерційної пропозиції №1 в частині повної та своєчасної оплати електричної енергії згідно з актом приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 23.04.2025 у справі №905/160/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства "Комунальник" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" заборгованість за спожиту електроенергію за період лютий 2022 року в сумі 276 180,83 грн, витрати по оплаті судового збору в сумі 3313,93 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що пунктами 13.7 - 13.9 договору сторони погодили, що листування за цим договором здійснюється за допомогою поштового та електронного зв`язку за реквізитами, що вказані в розділі 14 цього договору. Враховуючи те, що акт приймання-передачі електричної енергії та рахунок за лютий 2022 року направлялись відповідачу на його електронну пошту komun_tender@ukr.net, відомості про яку містяться у заяві-приєднання в розділі "Реквізити Споживача", суд дійшов висновку, що строк оплати за спожиту в лютому 2022 року електричну енергію є таким, що настав. Крім того, як зазначено в рішенні, обізнаність відповідача про існування заборгованості підтверджується ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.01.2025 у справі №905/1439/24, якою скасовано судовий наказ за вимогою про стягнення з КП "Комунальник" заборгованості у розмірі 276 180,83 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу №2021/1428 від 31.12.2021 на підставі заяви відповідача про його скасування. Відповідачем будь-яких доказів, що спростовують розмір заборгованості, факт направлення позивачем рахунку та акту приймання-передачі на адресу відповідача, суду не надано. Суд також зазначив, що відповідачем не надано доказів оскарження вказаних у рахунках позивача обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, зазначених у рахунках у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії. Таким чином, станом на дату подання позову заборгованість відповідача зі сплати основного боргу становить 276180,83 грн, яка визнана судом обґрунтованою.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн, то як зазначено судом, виходячи із загальних засад щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, cуд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідають встановленим критеріям та є підтвердженими в повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Комунальник" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити; рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2025 у справі №905/160/25 скасувати повністю; у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- договором № 2021/1428, як і Правилами роздрібного ринку електричної енергії, передбачені два документи на підставі яких проводиться оплата за електричну енергію відповідно до показників засобів комерційного обліку, це рахунок та акт приймання-передачі, а не лист ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі», на який посилається позивач у позовній заяві, як на доказ підтвердження спожитою електричної енергії. В порушення пункту 13.8. договору № 2021/1428 позивач ні копій, ні оригіналів рахунків та актів приймання-передачі на адресу відповідача не направляв;
- пункт 1.2.1. глави 1.2. розділу І Кодексу не містить в собі такого поняття, як визначення обсягів спожитої електричної енергії на підставі інформації наданої оператором, з яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на що посилається позивач, як єдиний доказ на підтвердження спожитої енергії;
- пунктом 11 договору № 2021/1428 передбачений спосіб врегулювання спору в досудовому порядку. Зі свого боку позивачем умови договору виконані не були, що в свою чергу призвело до недотримання порядку направлення рахунку та акту приймання-передачі на адресу відповідача. Позивачем не застосовані жодні з механізмів досудового врегулювання спору, як це передбачено нормами діючого законодавства та укладеним договором. Порушивши умови договору № 2021/1428 в частині розв`язання спорів та не надавши акти приймання-передачі електричної енергії, позивач позбавив відповідача можливості перевірити правильність проведених розрахунків та оскаржити їх у випадку якщо вони невірні;
- судом не були враховані порівнянності реально виконаної роботи адвокатом до реально стягнутої суми. Суд не звернув увагу на те, що позивачем не було надано попередній розрахунок судових витрат в частині затрат на правничу допомогу.
Відповідно до абз.1 ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Комунальник"  (вх.№1115 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2025 у справі №905/160/25 та постановлено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи строк до 12.06.2025 для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 12.06.2025 для подання заяв, клопотань, тощо. 
04.06.2025 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7071 від 05.06.2025), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що направлення споживачу у березні 2022 року рахунку за електроенергію та акту приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом) у березні 2023 року не представлялося за можливе, оскільки у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, вся територія Маріупольського району Донецької області, за винятком с. Заїченко, с. Пікузи, включене до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, дата початку тимчасової окупації - 05.03.2022. За загальновідомою інформацією м. Маріуполь з 24.02.2022 піддалось масованому обстрілу та розпочались бої за місто, на початку березня 2022 року відбулось пошкодження електромереж та було повністю припинено постачання електроенергії до м. Маріуполя. За інформацією, яка міститься на сайті Укрпошти, обмін з відділенням поштового зв`язку № 87505 відсутній. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та тимчасовою окупацією (з 05.03.2022) всієї території Маріупольського району Донецької області, за винятком с. Заїченко, с. Пікузи, на виконання умов договору № 2021/1428, акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року на суму 276 180,83 грн у кількості 40209 кВт*год та рахунок за електроенергію № 2021/1428 від 10.03.2022 за лютий 2022 року на суму 276 180,83 грн були направлені споживачу -Комунальне підприємство "Комунальник" на його електронну адресу komun_tender@ukr.net, що відповідає умовам договору № 2021/1428. Станом на 18.03.2025 споживач не виконав своїх зобов`язань щодо оплати, а також у місячний строк, згідно з п.13.9 договору, не повідомив постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору. Просить стягнути з відповідача витрати за надану професійну правничу допомогу.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.12.2021 між ТОВ "Прикарпатенерготрейд" (постачальником) та КП "Комунальник" (замовником) укладено договір №2021/1428 про постачання електричної енергії споживачу, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1. договору).
Згідно з пунктом 3.1. договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
Строк (термін) поставки товару: з 01.01.2022 по 31.12.2022.
Місце поставки (передачі) товару: вул.Набережна, 18, м.Маріуполь, Донецька область.
Пунктом 5.1. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Загальна вартість всього обсягу поставки складає 1  869 195,60 грн з ПДВ з урахуванням ПДВ 311 532,60 грн. Джерело фінансування - власні кошти підприємства.
Відповідно до пункту 5.2. договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (додаток 2 до договору). 
Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.
Згідно з пунктом 5.3. договору ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.4. договору).
За умовами пункту 5.5. договору розрахунки споживача за активну електричну енергію за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок) постачальника.
Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
У випадку, якщо день оплати, встановлений у додатку 2 до цього договору припадає на небанківський день - споживач здійснює відповідну оплату наступного банківського дня, що слідує за обумовленим у додатку 2 до цього договору дню оплати.
Згідно з пунктом 5.6. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії, або протягом 10 (десяти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції щодо оплати рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії, оформленого споживачем.
Відповідно до пункту 5.7. договору якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією (додаток 2 до договору), постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. 
Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника (пункт 5.8. договору).
Згідно з пунктом 6.2. договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору 
За невиконання або несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (пункт 9.1. договору).
Відповідно до пункту 11.1 договору спори та розбіжності, що можуть виникнути із виконання умов цього договору, у разі якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, або можуть бути вирішенні шляхом звернення споживача до Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами, електричної енергії, що створюється постачальником згідно і Положенням про Інформаційно- консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12 березня 2009 року N 299. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2009 року за N 308/16324 (із змінами) (далі - Положення про ІКЦ).
Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання спорів, встановленим ПРРЕЕ та Положенням про ПСЦ.
За умовами пункту 11.2 договору у розі недосягнення між сторонами згоди шляхом проведення переговорів або у разі незгоди споживача із рішенням ПСЦ чи неотримання ним у встановлені ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ строки відповіді споживач має право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або до енергетичного омбудсмена, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики (або забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі), Антимонопольного комітету України.
Врегулювання спорів Регулятором чи його територіальним підрозділом здійснюється відповідно до затвердженого Регулятором порядку. Звернення споживача до Регулятора чи його територіального підрозділу не позбавляє сторони права щодо вирішення спору в судовому порядку.
Згідно з пунктом 13.1. договору всі додатки до цього договору, а саме: додаток 1 -заява-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу та Реєстр точок комерційного обліку електричної енергії споживача, що є додатком 1 до заяви-приєднання; додаток 2- комерційна пропозиція, є невід`ємними частинами договору.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022р, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 13.2. договору).
У пункті 13.7 договору сторони погодили, що листування за цим договором здійснюється за допомогою поштового та електронного зв`язку за реквізитами, що вказані в розділі 14 цього договору.
Відповідно до пункту 13.8 договору за зазначеними в розділі 14 цього договору реквізитами сторони обмінюються актами, додатками, рахунками, листами, повідомленнями, зверненнями, претензіями, скаргами, відповідями на такі листи, звернення, претензії, скарги, а також іншими документами, що стосуються цього договору. При цьому оригінали таких документів мають бути направлені відповідній стороні у будь-який спосіб не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати відправки на електрону пошту. Обмін претензіями, заявками, повідомленнями, актами, додатками, додатковими угодами до цього договору здійснюється шляхом направлення таких документів на поштову адресу сторони-адресата, або врученням повноважному представнику відповідної сторони-адресата під підпис або кур`єром (кур`єрською службою доставки).
Уся кореспонденція за цим договором, яка повинна бути направлена засобами поштового зв`язку, вважається оформленою та направленою належним чином, якщо створена в письмовій формі та надіслана рекомендованим листом, вручена кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання такої кореспонденції буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Споживач зобов`язується у місячний строк письмово повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
За змістом пункту 13.9 договору споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу містить визначення початку постачання електричної енергії з 01.01.2022, але не раніше наступного дня, за днем подачі цієї заяви, якщо інше не визначено комерційною пропозицією обраною споживачем.
Оператором системи розподілу, з яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, визначено -  ТОВ ДТЕК "Високовольтні мережі".
Перелік об`єктів та точок комерційного обліку споживача (додаток 1 до заяви-приєднання) містить зазначення найменування об`єкта - КП "Комунальник", адресу об`єкта: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Набережна, 18; ЕІС-код(и) точки (точок) комерційного обліку - 62Z0838598574815.
Згідно з пунктом 3.2. Комерційної пропозиції загальна вартість цього договору становить: 1  557 663,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 311 532,60 грн, разом з ПДВ - 1  869 195,60 грн.
Пунктом 4 Комерційної пропозиції визначений спосіб оплати та джерело фінансування: оплата за договором здійснюється споживачем у безготівковій формі в національній валюті України. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника зазначений у розрахункових документах. Фінансування здійснюється за кошти місцевого бюджету та кошти відшкодування орендарів.
Відповідно до пункту 5 Комерційної пропозиції, розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем за розрахунковий період, який становить календарний місяць.
Оплата електричної енергії здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно показів засобів комерційного обліку за розрахунковий період.
Рахунок на оплату спожитої електричної енергії надається споживачу до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.
Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії.
За умовами пункту 6 Комерційної пропозиції споживач здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії через постачальника. Послуги з передачі електричної енергії сплачуються споживачем через постачальника.
За змістом пункту 11 Комерційної пропозиції цей договір набирає чинності із дати його підписання і діє 31.12.2022, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами до повного його виконання. 
Обсяги спожитої електричної енергії визначаються операторами системи розподілу відповідно до чинного законодавства (пункт 13 Комерційної пропозиції). 
Договір та Комерційна пропозиція підписані представниками сторін, підписи скріплені печатками юридичних осіб.
Доказів подання заяв про припинення дії договору сторонами не надано. 
Відповідно до листа ТОВ ДТЕК "Високовольтні мережі" від 11.02.2025 за №08-24/196 за період січень-лютий 2022 року обсяги розподіленої електричної енергії складають: січень 2022 року - 44517 кВт*год, лютий 2022 року - 40209 кВт*год.
За твердженнями позивача, виконуючи умови договору, позивач поставив КП "Комунальник" електричну енергію у лютому 2022 року, на підтвердження чого до позовної заяви додано акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року від 28.02.2022 на суму 276 180,83 грн. Кількість поставленої електроенергії    становить 40209 кВт*год.
На оплату вартості спожитої КП "Комунальник" електричної енергії виставлено рахунок №2021/1428 від 10.03.2022 за лютий 2022 року в сумі 276 180,83 грн.
Позивач вказує, що вказані документи (акт та рахунок) 18.10.2024 були надіслані на електронну адресу КП "Комунальник" komun_tender@ukr.net, відомості про яку містяться у заяві-приєднанні в розділі "Реквізити Споживача", на підтвердження чого до позовної заяви додано роздруківку з електронної пошти постачальника.
Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви заборгованість за фактично використану електричну енергію по договору №2021/1428 в сумі 276 180,83 грн Комунальним підприємством "Комунальник" не оплачена.
Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
З матеріалів справи убачається, що 18.11.2024 Господарським судом Донецької області у справі №905/1439/24 було видано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" про видачу судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Комунальник" боргу в розмірі 276 180,83 грн за електричну енергію, спожиту в лютому 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу №2021/1428 від 31.12.2021.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.01.2025 у справі №905/1439/24 заяву Комунального підприємства "Комунальник" за вх. № 250/25 від 16.01.2025 про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ №905/1439/24 від 18.11.2024.
Зі змісту ухвали Господарського суду Донецької області від 21.01.2025 у справі №905/1439/24 вбачається, що   судовий наказ від 18.11.2024 направлений до електронного кабінету боржника та доставлений до нього 31.12.2024 о 14:40, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичної енергії.
Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина друга цієї статті).
Відповідно до частини другої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Підпунктами 4.3, 4.12 п.4 Правил РРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Пунктами 3.1.6, 3.1.9 глави 3.1 розділу ІІІ ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; 5) відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; 6) відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. За наявності боргу в розмірі більшому ніж вартість електричної енергії, спожитої протягом двох попередніх місяців, електропостачальник (крім постачальника універсальних послуг та постачальника "останньої надії") має право розірвати договір про постачання електричної енергії згідно з його умовами, якщо інше не передбачено умовами договору (комерційною пропозицією). Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.5, 2.3.1, 2.5.3 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - Кодекс) комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) та здійснюється постачальником послуг комерційного обліку (далі - ППКО) відповідно до вимог    Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку. Учасники ринку мають право вільного вибору ППКО. Послуги комерційного обліку надаються на договірних засадах. ППКО зобов`язані: 1) зареєструватися в АКО як ППКО із зазначенням функціональної ролі та доменів обліку; 2) за наявності АС ППКО зареєструвати її в АКО та укласти (у ролі ОДКО та АТКО) з АКО договір про інформаційну взаємодію на ринку електричної енергії; 3) укладати договори про надання послуг комерційного обліку та про інформаційну взаємодію в передбачених цим Кодексом випадках та в межах своєї відповідальності; 4) контролювати та підтримувати технічний стан ЗКО в ТКО відповідно до договорів, укладених з учасниками ринку; 5) після запровадження Датахабу формувати та передавати АКО та іншим ППКО електронні документи з даними щодо переліку та параметрів ТКО, для яких вони надають послуги комерційного обліку. До дати запровадження Датахабу відповідні дані передаються оператору системи та за запитом АКО; 6) формувати та передавати АКО, а також іншим учасникам ринку та ППКО електронні документи з даними комерційного обліку згідно з цим Кодексом, Правилами ринку та Правилами роздрібного ринку; 7) забезпечити можливість для АКО або його уповноважених представників виконувати перевірки їх діяльності; 8) дотримуватись вимог цього    Кодексу    та інших нормативно-правових актів і нормативних документів, що регламентують функціонування ринку електричної енергії; 9) ППКО, які зареєстровані в АКО за спрощеною процедурою, на виконання функціональної ролі ОЗД мають укласти договір інформаційної взаємодії з ППКО або оператором системи, що виконує функціональну роль ОДКО у відповідній області обліку; 10) надавати АКО інформацію та пояснення, а також за дорученням АКО здійснювати заходи щодо вирішення суперечок з питань комерційного обліку електричної енергії; 11) забезпечити надання послуг комерційного обліку електричної енергії замовникам у терміни, передбачені цим Кодексом або договором; 12) отримувати оплату виключно за фактично виконані роботи та надані послуги комерційного обліку відповідно до укладеного договору. Оператор мережі, який є ОСР, не має права відмовити учасникам ринку в наданні послуг комерційного обліку електричної енергії за місцем провадження своєї господарської діяльності з розподілу електричної енергії.
Пунктами 8.6.1, 8.6.7, 8.6.8 глави 8.6 розділу VIII та п.9.14.1 глави 9.14 розділу IX Кодексу передбачено, що зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього    Кодексу    та умов договору. Зчитування показів (збір даних) з лічильників у не побутових та колективних побутових споживачів у разі відсутності можливості їх автоматизованого дистанційного зчитування провадиться споживачем щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим. При обладнанні вузлів обліку засобами дистанційної передачі даних інформація про покази лічильників за розрахунковий місяць формується відповідним ППКО через канали дистанційного зв`язку. Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що договором № 2021/1428, як і Правилами роздрібного ринку електричної енергії, передбачені два документи на підставі яких проводиться оплата за електричну енергію відповідно до показників засобів комерційного обліку, це рахунок та акт приймання-передачі, а не лист ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі», на який посилається позивач у позовній заяві, як на доказ підтвердження спожитої електричної енергії. В порушення пункту 13.8. договору № 2021/1428 позивач ні копій, ні оригіналів рахунків та актів приймання-передачі на адресу відповідача не направляв.
Згідно з пунктом 13.7 договору листування за цим договором здійснюється за допомогою поштового та електронного зв`язку за реквізитами, що вказані в розділі 14 цього договору.
Відповідно до пункту 13.8 договору за зазначеними в розділі 14 цього договору реквізитами сторони обмінюються актами, додатками, рахунками, листами, повідомленнями, зверненнями, претензіями, скаргами, відповідями на такі листи, звернення, претензії, скарги, а також іншими документами, що стосуються цього договору. При цьому оригінали таких документів мають бути направлені відповідній стороні у будь-який спосіб не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати відправки на електрону пошту. Обмін претензіями, заявками, повідомленнями, актами, додатками, додатковими угодами до цього договору здійснюється шляхом направлення таких документів на поштову адресу сторони-адресата, або врученням повноважному представнику відповідної сторони-адресата під підпис або кур`єром (кур`єрською службою доставки).
Уся кореспонденція за цим договором, яка повинна бути направлена засобами поштового зв`язку, вважається оформленою та направленою належним чином, якщо створена в письмовій формі та надіслана рекомендованим листом, вручена кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання такої кореспонденції буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. Споживач зобов`язується у місячний строк письмово повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
За змістом пункту 13.9 договору споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
Відповідно до пункту 5 Комерційної пропозиції плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії.
В укладеному між сторонами договорі, заяві-приєднання до договору та переліку об`єктів та точок комерційного обліку споживача,  адресою відповідача - КП "Комунальник" значиться: Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Набережна, 18.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, якій неодноразово продовжувався та триває і сьогодні. 
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, вся територія Маріупольського району Донецької області, за винятком с. Заїченко, с. Пікузи, включене до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, дата початку тимчасової окупації - 05.03.2022. 
За інформацією, яка міститься на сайті Укрпошти, обмін з відділенням поштового зв`язку № 87505 відсутній. 
Як правомірно встановлено судом першої інстанції, споживач не повідомив постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.
За таких обставин, направлення відповідачу у березні 2022 року рахунку за електроенергію та акту приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом) було неможливим.
Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року на суму 276 180,83 грн у кількості 40209 кВт*год та рахунок за електроенергію № 2021/1428 від 10.03.2022 за лютий 2022 року на суму 276 180,83 грн були направлені споживачу -Комунальному підприємству "Комунальник" 18.10.2024 на його електронну адресу: komun_tender@ukr.net, відомості про яку містяться у Заяві-приєднанні та договорі № 2021/1428 в розділи "Реквізити Споживача", що відповідає умовам договору № 2021/1428. 
Крім того, за  приписами  ст. 156 ГПК України  після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами. Копія (текст) судового наказу, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, разом з додатками надсилаються боржнику за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до  статті 242 цього Кодексу.
За таких обставин, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач також отримав акт приймання-передачі електричної енергії та рахунок за лютий 2022 року разом із судовим наказом через електронний кабінет 31.12.2024, що підтверджується змістом ухвали Господарського суду Донецької області від 21.01.2025 у справі №905/1439/24, якою скасовано судовий наказ за вимогою про стягнення з КП "Комунальник" заборгованості у розмірі 276 180,83 грн за договором про постачання електричної енергії споживачу №2021/1428 від 31.12.2021 на підставі заяви відповідача про його скасування.
Відтак, твердження апелянта про відсутність доказів направлення позивачем рахунку та акту приймання-передачі спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.
Відповідно п. 13 Комерційної пропозиції обсяги спожитої електричної енергії визначаються Оператором системи розподілу відповідно до чинного законодавства.
В заяві-приєднання до договору ТОВ "ДТЕК високовольтні мережі" визначено як оператора, з яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку електричної енергії (далі - адміністратор комерційного обліку) - юридична особа, яка забезпечує організацію та адміністрування комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також виконує функції центральної агрегації даних комерційного обліку.
Відповідно до п. 1.1.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ) дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).
Згідно з підпунктом 6 пункту 1.2.1 ККОЕЕ агрегація даних (агрегація) - це упорядкування та об`єднання даних комерційного обліку електричної енергії окремих площадок та/або областей комерційного обліку, що здійснюється АКО з метою подальшого їх використання при здійсненні розрахунків між учасниками ринку та/або формуванні статистичної звітності.
Підпунктом 10 пункту 1.2.1 ККОЕЕ визначено, що валідація даних комерційного обліку (валідація даних) - процедура підтвердження постачальником послуг комерційного обліку електричної енергії придатності даних комерційного обліку для подальшої їх обробки АКО.
У пункті 2.1.7. ККОЕЕ закріплені основні ролі, які виконуються учасниками при забезпеченні комерційного обліку електричної енергії, та пов`язані з ними процеси.
Так, саме до функцій оператора системи (у тому числі ОСР - ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі") входить формування, обробка, перевірка, валідація, зберігання, архівування та передача валідованих даних комерційного обліку АКО, суміжним ОДКО, учасникам ринку та споживачам.
Тому саме на підставі даних, наданих ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" Постачальник вже розраховує вартість електричної енергії з урахуванням вартості її розподілу.
Постачання електричної енергії в січні та лютому 2022 року відповідачу здійснювалося ТОВ "Прикарпатенерготрейд".
У споживача - Комунального підприємства "Комунальник" - засоби дистанційної передачі даних (АСКОЕ) відсутні.
Відповідачу постачання електричної енергії здійснюється за однією точкою комерційного обліку (площадкою вимірювання) (надалі -ТКО) ЕІС-код ТКО - 62Z0838598574815.
Відповідно до листа ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" №08-24/196 від 11.02.2025 на запит ТОВ "Прикарпатенерготрейд" стосовно уточнення обсягів розподілу електричної енергії для КП "Комунальник" (ЄДРПОУ 32164402), за період січень-лютий 2022 року обсяги розподіленої електричної енергії становлять: січень 2022 року- 44517 кВт*год, лютий 2022 року - 40209 кВт*год. 
Відповідно до пояснень ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" вказані обсяги визначені розрахунковим шляхом у відповідності до пунктів 8.6.9, 8.6.11 ККОЕЕ.
Так, положеннями ККОЕЕ передбачено, що у разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду ЗКО протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.
Середньодобовий обсяг споживання електричної енергії електроустановками споживача для цілей розрахунків визначається у кВт/год з округленням до чотирьох цифр після коми на основі фактичного споживання в аналогічному періоді попереднього року, розрахованого з урахуванням знятих фактичних або (у разі їх відсутності) оціночних показів лічильника та коефіцієнта приросту/зниження споживання (для індивідуальних побутових споживачів).
У разі відсутності відповідних історичних даних середньодобовий обсяг споживання розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів, кількості днів між цими зчитуваннями при умові, що між датами зчитування цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи).
ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" у поясненнях вказувало, що відомості щодо обсягів спожитої електричної енергії вносяться та відображаються в програмному забезпеченні ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" "SAP IS-U", яке є білінговою системою ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі". Відомості відображаються у вигляді рахунків, додатків до рахунків та актів про надання послуг за кожний місяць. Інформація щодо кожного розрахункового періоду ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" формується 1 числа місяця, наступного за розрахунковим, станом на останній день розрахункового періоду. Вказане програмне забезпечення було введено в листопаді 2021 року з початком роботи з 01.01.2022. Тому в білінговій системі "SAP IS-U" ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" були відсутні історичні дані за 2021 рік, в тому числі дані щодо відповідача за 2021р. Звіт про покази приладів обліку відповідачем за лютий 2022 року не надавався. Останній звіт про покази приладів обліку відповідачем було подано в січні 2022 року на паперових носіях, та інформація щодо цих показів була внесена до білінгової системи. Контрольне зняття показників працівниками ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" в січні та лютому 2022 року не здійснювалося. Станом на початок збройної агресії російської федерації адміністративна будівля ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" перебувала в м. Маріуполь. Внаслідок тимчасової окупації м. Маріуполь та проведенням активних бойових дій з 24.02.2022 та по теперішній час на території Донецької області, будівля ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" спочатку була пошкоджена, а потім захоплена невідомими особами разом з документами та матеріальними цінностями, які там знаходились. Товариство фактично було позбавлене доступу до офісних приміщень та документації. Отже, немає можливості надати звіт (акт фіксації тощо) про споживання електричної енергії відповідачем у січні 2022 року та в попередні місяці 2021 року. 
З інформації про розрахунки за електроенергію за 2022 рік КП "Комунальник" вбачається, що відповідачем електрична енергія спожита у січні 2022 року в обсязі 44 517 кВт/год на суму 288  142,16 грн була сплачена 15.02.2022.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, враховуючи, що у споживача автоматизована система комерційного обліку АСКУЕ/ЛУЗОД відсутня, на момент визначення обсягів спожитої електроенергії відповідачем за лютий 2022 року звіти про покази лічильників за розрахунковий місяць не надавались, у зв`язку з відсутністю історичних даних в аналогічному періоді попереднього року, тому розрахунок обсягу споживання за лютий 2022 року здійснювався на основі показів січня 2022 року.
Відповідно до відомостей з білінгової системи "SAP IS-U" за січень 2022 зафіксовано 44 517 кВт/год. 
Тому обсяг спожитої електроенергії відповідачем у лютому 2022 року склав: 
44517 кВт/год / 31 день січня 2022 року= 1436,0323 кВт/год; 
1436,03 кВт/год х 28 днів лютого 2022 року = 40209 кВт/год;
40209 кВт/год; х 5,72386 = 230  150,69 грн (без ПДВ) +46  030,14 грн (20% ПДВ) = 276  180,83 грн з ПДВ.
Вказані обсяги спожитої електричної енергії були відображені в білінговій системі "SAP IS-U" за відповідачем за лютий 2022 року, що підтверджується сформованим документом із вказаної системи - додаток до рахунку № 40250100070067 від 28.02.2022 по К/р № 621000000110.
За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на безпідставність взяття позивачем до уваги, як на доказ підтвердження спожитої електричної енергії у лютому 2022 року, інформації наданої ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі".
Пунктом 8.6.11 Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що у разі сумніву споживача у правильності розрахунку величини середньодобового обсягу споживання електричної енергії він може звернутися до оператора системи або відповідного ППКО для здійснення контрольного зчитування та звірки показів або надання детальних пояснень щодо здійсненого розрахунку та/або ініціювати розгляд та вирішення суперечки згідно з цим Кодексом.
Доказів звернення відповідача для надання детальних пояснень щодо здійсненого розрахунку суду не надано.    
Даних про інші обсяги спожитої електричної енергії за лютий 2022 року відповідачем також до суду не надано.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження апелянта про те, що пункт 1.2.1. глави 1.2. розділу І Кодексу не містить в собі такого поняття, як визначення обсягів спожитої електричної енергії на підставі інформації наданої оператором, з яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, з підстав наведених вище. 
Щодо посилання відповідача  на те, що пунктом 11 договору № 2021/1428 передбачений спосіб врегулювання спору в досудовому порядку, позивачем не застосовані  механізми досудового врегулювання спору, як це передбачено нормами діючого законодавства та укладеним договором, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 ст. 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
У частині 1 ст. 19 ГПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 липня 2025 року у cправі №    925/496/24 зазначено, що у  рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 №    15-рп/2002  (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини 2  статті 124 Конституції України  стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі №    916/2237/22 зазначено, що чинним законодавством України не передбачена заборона звертатись з позовом до суду у випадку порушень договірних зобов`язань контрагентом без попереднього пред`явлення йому претензії. Обрання певного засобу правового захисту, в тому числі і досудового врегулювання спору, є правом а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів його використовує (аналогічна правова позиція викладена у  Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002  у справі 1-2/2002) 
Згідно позиції, викладеній у постанові Верховного суду від 17.04.2020 у справі №520/6589/19 досудове врегулювання спору - це вчинення сукупності дій, за допомогою яких юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій. Застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлених у законі випадків.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.
За таких обставин, наведені посилання апелянта є безпідставними.
Стосовно посилання апелянта на те, що судом не було враховані порівнянності реально виконаної роботи адвокатом до реально стягнутої суми, суд не звернув увагу на те, що позивачем не було надано попередній розрахунок судових витрат в частині затрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч.3 ст.123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване нормами статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК, відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Виходячи із змісту положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Виходячи із змісту ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України).
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 цього Кодексу).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Як свідчать матеріали справи, позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Зазначив, що    попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правову допомогу в суді першої інстанції складають 25000,00 грн. 
У відповіді на відзив позивач також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, посилаючись на загальні норми ГПК України, зазначив, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеними та не відповідає критеріям розумності у даній справі.
За таких обставин, доводи відповідача про ненадання позивачем попереднього розрахунку судових витрат в частині затрат на правничу допомогу, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 03.01.2025 № 2025/17; ордер на надання правничої допомоги серія АТ №1091050 від 17.02.2025, акт від 18.03.2025 приймання-передачі послуг за договором №2025/17 від 17.03.2025 на суму 25000,00 грн, платіжна інструкція №149613 від 18.03.2025 на суму 25000,00 грн з призначенням платежу "Оплата за надання правничої допомоги (справа №905/160/25) у березні 2025р. зг.дог.№2025/17 від 03.01.2025р. Без ПДВ)."
Так, як свідчать матеріали справи, 03.01.2025 між ТОВ "Прикарпатенерготрейд" (клієнт) та адвокатом Оліградським Мирославом Васильовичем (адвокат) укладено договір про надання професійної правничої допомоги №2025/17, згідно з пунктом 1.1 якого адвокат зобов`язується надавати клієнту послуги з професійної правничої допомоги під час цивільного, господарського, адміністративного та кримінального провадження, пов`язаного з діяльністю клієнта та його посадових осіб.
Згідно з п.3.1 договору представництво та захист прав та законних інтересів клієнта, а також надання необхідної професійної правничої допомоги під час цивільного, господарського, адміністративного, кримінального провадження та провадження у справах про адміністративні правопорушення, пов`язаного з діяльністю клієнта, відповідно до умов цього договору, здійснюється на платній основі. 
Відповідно до п.3.2 договору сторони погодили, що винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту у судових справах обчислюється у фіксованому розмірі та зазначається в актах приймання-передачі наданих послуг. 
Для визначення умов щодо ціни та порядку розрахунків за представництво та захист прав клієнта та законних інтересів, а також надання йому необхідної професійної правничої допомоги у судових провадженнях сторони можуть укладати додаткові правочини до цього договору (п.3.3 договору).
За умовами п.3.4 договору розмір, вартість та порядок розрахунків за надані адвокатом послуги відповідно до умов цього договору підтверджуються погодженими сторонами актами приймання-передачі наданих послуг. Клієнт перераховує адвокату кошти згідно суми, обумовленої в акті приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до акту приймання-передачі послуг від 18.03.2025, підписаного між сторонами, вартість наданих послуг складає 25000,00 грн. Акт підписаний без заперечень та зауважень щодо наданих послуг. 
За платіжною інструкцією №149613 від 18.03.2025 на суму 25000,00 грн вартість наданої послуги позивачем сплачена у повному обсязі.
Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що застосовується як джерело права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат  на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні  розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 березня 2024 року у справі № 903/135/23(903/148/23)).
У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) (пункт 128) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у  статті 627 ЦК України.
Апеляційний суд зазначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У даному випадку договором про надання правової допомоги встановлено фіксований розмір винагороди, а актом приймання-передачі, за погодження сторін, визначено його вартість у розмірі 25000,00 грн.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Надавши оцінку доказам щодо розподілу відповідних витрат, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та підтвердженим в повному обсязі.
Доводи відповідача про те, що судом не були враховані реально виконані адвокатом роботи до стягнутої суми, спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки Господарського суду Донецької області законними та обґрунтованими. При цьому, доводи скаржника в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2025  у справі №905/160/25 без змін, як такого, що постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Частиною 1 ст.123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги  відмовлено, судовий збір за подання апеляційної скарги, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комунальник" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 23.04.2025  у справі №905/160/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктами а)-г) частини 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

    Повна постанова складена 28.07.2025.

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова