ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/50711/24                                        Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді                    Штульман І.В.
суддів:                                        Вівдиченко Т.Р., 
                                                  Черпака Ю.К.,
при секретарі                              Олешко М.Ю.
за участі                              позивача ОСОБА_1 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від                13 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності, - 

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Київський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про:
- визнання протиправною бездіяльність по виконанню рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року у справі №640/24128/20 в частині виплати донарахованої пенсії за період з 13 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 312016,93 грн;
- стягнення на його користь суми заборгованості по пенсійних виплатах за період з      13 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 312016,93 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі №320/50711/24 вже були вірішені у справі №640/24128/20 щодо чого є судове рішення з того самого спору і між тими ж сторонами, яке набрало законної сили.
Не погодившись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду                    від 13 листопада 2024 року, посилаючись на порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 (надалі - апелянт) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою про скасування зазначеної ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду, оскільки вважає, що бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві порушені його права на пенсійні виплати та просить суд про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та стягнення з відповідача заборгованості по пенсійних виплатах за період з 13 грудня 2019 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 312016,93 грн, вважаючи різними предмет та підстави позовів у справах №320/50711/24 та №640/24128/20. 
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку спрощеного позовного провадження.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня           1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до слідуючого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
У силу вимог статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Згідно частини другої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Приписами частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звернув увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року по справі 640/24128/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1  у перерахунку пенсії за вислугою років на підставі довідки  Офісу Генерального прокурора від 16 квітня 2020 року №21-828зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16 квітня 2020 року №21-828зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. 
На думку позивача ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №640/24128/20, не здійснено в повному обсязі виплату йому перерахованої пенсії з 13 грудня 2019 року в розмірі 312016,93 грн.
Отже, у цій справі ОСОБА_1 обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при виконанні судового рішення, яке набрало законної сили.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 в позовній заяві не оскаржує суму, яка підлягає до виплати йому за результатом перерахунку пенсії відповідачем на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року по справі №640/24128/20.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №640/24128/20.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, винесення судового рішення, яке передбачає оцінку іншого судового рішення, яке набрало законної сили, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 1291 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 12 травня 2020 року у справі №815/2252/16, від          16 грудня 2021 року у справі №170/167/17, від 31 січня 2022 року у справі №400/822/20, від 20 квітня 2022 року у справі №233/3744/17, від 11 травня 2022 року у справі №345/4045/16-а та від 29 квітня 2025 року у справі №520/23251/24. 
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення по справі №640/24128/20 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він вправі звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Враховуючи вище викладене, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Тобто, якщо позивач ОСОБА_1 вважав, що протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідач вчинив при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 травня 2021 року по справі 640/24128/20, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а.
У даному випадку новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але вже на стадії виконання судового рішення, а саме: щодо виплати нарахованої суми пенсії, яка здійснена після перерахунку.
При цьому, Верховний Суд неоднаразово зазначав, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду по справі №420/6671/18 є помилковими, оскільки судом касаційної інстанції розглядалося питання про зміну виконання рішення суду за зверненням державного виконавця, що не є предметом розгляду у даній справі.
Згідно пункту 2 частини другої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Отже, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду  погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада      2024 року ухвалена з додержанням норм права, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу судді Київського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №320/50711/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І.В. Штульман

Судді:                                                                                          Т.Р. Вівдиченко

                                                                                                    Ю.К. Черпак

Повний текст постанови складено:  11 червня 2025 року