П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/12044/25	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.,
повний текст судового рішення
складено 02.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та  зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ПФУ), в якому просив:
- визнати протиправними дії ПФУ щодо відмови листом від 14.04.2025 року №10151-7884/Г-02/8-1500/25 у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ПФУ здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідок Міністерства юстиції України  станом на 01.01.2019 року, 27.03.2020 року та 01.01.2022 року, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі    №420/17953/24 в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення, без застосування обмежень максимального розміру пенсії та коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46    Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 Постанови    Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1 (далі Постанова №1), з урахуванням здійснених раніше    виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі №420/17953/24 зобов`язано Міністерство юстиції України підготувати та направити на адресу ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (аналогічною) посадою, з урахуванням розмірів посадового окладу, встановлених відповідно до Постанови КМУ №718 та Постанови КМУ №15 з 01.01.2019 - в розмірі 23998,44 грн., з 27.03.2020 - в розмірі 29400 грн., з 01.01.2022 - в розмірі 31200 грн., із обов`язковим урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: оклад за військовим (спеціальним) званням; надбавка за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу); надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (20 % від посадового окладу); надбавка за почесне звання "Заслужений юрист України" (10% від посадового окладу); доплата за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу); надбавка за інтенсивність служби; премія; надбавка за особливості проходження служби.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі №420/17953/24, Міністерством юстиції України було підготовлено та направлено до ПФУ листом від 21.02.2025 року довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2019 , 27.03.2020 та 01.01.2022.
17.03.2025 року позивач звернувся до ПФУ із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі зазначених довідок про розмір  грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2019 , 27.03.2020  та 01.01.2022 . 
Однак, листом ПФУ від 14.04.2025 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі зазначених довідок. 
Вказана відмова відповідача обґрунтована тим, що відповідно до Порядку проведення перерахунку відповідно до Постанови КМУ від 13.02.2008 року №45 (далі Порядок №45), повідомлення від Мінсоцполітики про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку до пенсійного органу не надходили, а тому у відповідача відсутні підстави для перерахунку пенсії.
Крім того, відповідачем було повідомлено, що сума пенсії позивача складає 75877,23 грн., проте з 01.02.2025 року її розмір було обмежено сумою 34030,97 грн. на підставі статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 Постанови №1. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ПФУ щодо відмови листом від 14.04.2025 року №10151-7884/Г-02/8-1500/25 у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 та  щодо застосування з 01.01.2025 року понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою №1 при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано ПФУ здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідок Міністерства юстиції України станом на 01.01.2019 року, 27.03.2020 року та 01.01.2022 року, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі №420/17953/24, та надісланих ПФУ листом від 21.02.2025 №26766/169-9.2.1-25/16.3.2, без застосування обмежень максимального розміру пенсії та коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пунктом 1 Постанови №1, з урахуванням здійснених раніше виплат.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що у березні 2010 року позивач був звільнений з посади Голови Державного департаменту України з питань виконання покарань та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі №420/17953/24, яке набрало законної сили 02.12.2024 року, було зобов`язано Міністерство юстиції України підготувати та направити на адресу ПФУ довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (аналогічною) посадою, з урахуванням розмірів посадового окладу, встановлених відповідно до Постанови КМУ №718 та Постанови КМУ №15, з 01.01.2019  - в розмірі 23998,44 грн, з 27.03.2020  - в розмірі 29400 грн, з 01.01.2022  - в розмірі 31200 грн, із обов`язковим урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме: оклад за військовим (спеціальним) званням; надбавка за вислугу років (50% від посадового окладу та окладу за спеціальним званням); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (20% від посадового окладу); надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (20 % від посадового окладу); надбавка за почесне звання "Заслужений юрист України" (10% від посадового окладу); доплата за науковий ступінь кандидата юридичних наук (5% від посадового окладу); надбавка за інтенсивність служби; премія; надбавка за особливості проходження служби.
На виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду, Міністерством юстиції України було підготовлено та направлено до пенсійного органу листом №26766/163-9.2.1-25/16.3.2 від 21.02.2025 року довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2019, 27.03.2020  та 01.01.2022 .
17.03.2025 року позивач звернувся до ПФУ із заявою за вх.№ВЕБ-150001-Ф-С-25-048900, в якій просив провести перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром на підставі зазначених довідок про розмір мого грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2019, 27.03.2020  та 01.01.2022 .
Листом від 14.04.2025  року №10151-7884/Г-02/8-1500/25 ПФУ було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії на підставі вказаних довідок Міністерства юстиції України станом на 01.01.2019, 27.03.2020  та 01.01.2022. Вказана відмова відповідача обґрунтована тим, що Порядок №45 передбачає, що Пенсійний фонд України після прийняття КМУ рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальним органам, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи). Оскільки відповідних повідомлень про підстави для проведення перерахунку пенсій до відповідача не надходило, то підстав для перерахунку пенсії немає.
Крім того, відповідачем було повідомлено, що сума пенсії позивача складає 75877,23 грн., проте з 01.02.2025  року її розмір було обмежено сумою 34030,97 грн. на підставі статті 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та пункту 1 Постанови №1.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте КМУ, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.
Суд також зауважив, що в межах спірних правовідносин застосуванню підлягає норма спеціального нормативно-правового акту, а саме  Закону №2262-ХІІ (з урахуванням  рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, від 27.02.2020р. №3-р/2020), а не  стаття 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», якою звужується обсяг прав та гарантій пенсіонерів в частині обмеження розмірів їх пенсій максимальним розміром шляхом застосування визначених коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом №2262-ХІІ.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМУ. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому КМУ.
Приписами ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Пунктом 1 Порядку №45 встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених КМУ.
Ураховуючи наведене, підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведеного на підставі рішення КМУ, позаяк саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри грошового забезпечення для такого перерахунку. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу, з якого пенсіонер звільнився зі служби, відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте КМУ, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.
Відтак, у зв`язку із складанням та надісланням Міністерством юстиції листом №26766/163-9.2.1-25/16.3.2 від 21.02.2025 року довідок  про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.01.2019 року, 27.03.2020 року та 01.01.2022 року, у пенсійного органу виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з дати виникнення права на неї без обмеження строком.
 Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний був у відповідності до ст.ст.51, 63 Закону №2262-ХІІ, Порядку №45 здійснити перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною (підвищенням) розміру грошового забезпечення після отримання довідок про грошове забезпечення від уповноваженого органу, проте наведеного зроблено не було.
З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про допущені пенсійним органом протиправні дії щодо відмови листом від 14.04.2025 року №10151-7884/Г-02/8-1500/25 у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, відтак, порушені права підлягають захисту шляхом зобов`язання ПФУ здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років виходячи з розмірів грошового забезпечення, які вказані в довідках Міністерства юстиції України станом на 01.01.2019 року, 27.03.2020 року та 01.01.2022 року, виданих на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 року по справі №420/17953/24, та надісланих ПФУ листом від 21.02.2025 №26766/169-9.2.1-25/16.3.2.
Також, відповідно до  статті 3 Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого  Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ  (далі - Указ №64/2022), у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями  30 - 34,  38,  39,  41 - 44,  53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою  статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом №64/2022, не обмежені конституційні права і свободи людини і громадянина, які встановлені  статтею 46 Конституції України.
Абзацом третім преамбули  Закон №2262-ХІІ встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного  законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За змістом частин першої і третьої  статті 1-1 Закону №2262-ХІІ  законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього  Закону,  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону  та  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Між тим, статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024р. №4059-IX  установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, але не виключно,  Закону №2262-ХІІ, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1  Постанови №1  установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до  Митного кодексу України,  Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України»  (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, 0,1.
Таким чином,  Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»  та  Постановою №1 установлено додаткові підстави для обмеження шляхом застосування коефіцієнтів розміру пенсій, призначених на підставі  Закону №2262-ХІІ, що прямо заборонено частиною третьою  статті 1-1 Закону №2262-ХІІ.
Закон №4059-ІХ  та Постанова №1 фактично змінили умови та норми пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, без внесення відповідних змін до  Закону №2262-ХІІ  та  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що порушує соціальну гарантію гідного пенсійного забезпечення таких осіб, які встановлені  Законом №2262-ХІІ.
Колегія суддів наголошує, що для спірних правовідносин спеціальними є норми  статті 1-1 Закону №2262-ХІІ, які у часі прийняті раніше та мають пріоритет стосовно пізніших положень  Закону №4059-ІХ.
У  рішеннях від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 та від 30 листопада 2010 року №22-рп/2010 Конституційний Суд України  дійшов висновку, що законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.
В абзаці третьому пункту 4 мотивувальної частини  рішення від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 Конституційний Суд України  вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті  6, частині другій статті  19, статті  130 Конституції України.
Тож, у разі суперечності між правовими нормами Закону України про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів України, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають правові норми спеціальних законів України.
Оскільки  Законом №2262-ХІІ, як спеціальним законом, і  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  не передбачено обмеження розміру пенсій, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, у спосіб застосування до суми перевищення коефіцієнтів, то до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення  статті 46 Закону №4059-ІХ  та Постанови №1.
Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.2015р. за №4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини третьої  статті 63 Закону №2262-ХІІ  наголосив на тому, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за  Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись  Конституцією  та законами України.
Отже, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач зобов`язаний був виплачувати позивачу з 01 січня 2025 року пенсію без обмеження її максимальним розміром, тобто без застосування обмежувальних коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою №1.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Судом також враховується п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Водночас, на думку колегії суддів,   суд першої інстанції слушно відхилив доводи позивача щодо необхідності  зазначення відсоткового розміру пенсії, оскільки судом не встановлено порушень в частині застосування правильного відсотку обчислення пенсії по відношенню до  розміру грошового забезпечення,  та, з урахуванням відмови відповідача від перерахунку пенсії взагалі, така вимога є передчасно, а тому задоволенню не підлягає.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року – без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький