Справа № 748/569/25 	Головуючий у 1 інстанції Хоменко Л. В. 	
Провадження № 33/4823/586/25 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: 
головуючого судді Салая Г.А.
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бредюка О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Чернігівського районного суду  Чернігівської області від 11 червня 2025 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2025 року, близько 09:15 год., ОСОБА_1 на 6 км а/д Чернігів-Пакуль-КПП Славутич, у с. Павлівка Чернігівського району Чернігівської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння,  чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на її незаконність, судом не надано належної оцінки доказам, які мають значення. Вказує, що суд поклав в основу рішення відеозапис із нагрудної камери, яким не доводиться керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, що було підставою для зупинки, а враховуючи, що відповідна постанова не виносилася, то зупинка безпідставна, внаслідок чого зібрані докази є недопустимими. Стосовно неможливості проведення повторного лабораторного дослідження, вважає, що суд мав об`єктивні сумніви щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, які у зв`язку зі знищенням біологічного матеріалу не були усунуті, тому мають тлумачитися на користь особи. Крім того, зазначає, що за увесь час спілкування із ОСОБА_1 працівник поліції виявив ознаку «почервоніння очей», яка не відноситься до ознак наркотичного сп`яніння. Також звертає увагу, що на місці зупинки автомобіля ОСОБА_1 було повідомлено про його відсторонення, тоді як у подальшому дозволили перепаркувати автомобіль, що є порушенням ст. 266 КУпАП. Також вбачає порушення Інструкції в діях працівників поліції щодо перевищення двохгодинного строку на огляд, який мав бути закінчений до 11:15, тоді як забір біологічного матеріалу (сечі) відбувся об 11:45. При цьому звертає увагу, що зданого матеріалу було замало, при цьому лікар відповів, що зараз добавимо, що, вважає, ставить під сумнів достовірність матеріалу, який досліджувався.     

Заслухавши у судовому засіданні апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та його підзахисного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених підстав, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 13.02.2025 встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом 05.02.2025 у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря-нарколога та є порушенням вимог п 2.9 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 

Отже, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 

Ці обставини підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду водія від 10.02.2025, складеним за результатами огляду у медичній установі 05.02.2025, відповідно до якого гр. ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.  

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 105 від 05.02.2025 року, за результатами огляду та лабораторних тестів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.    

Відповідно до результату токсикологічного дослідження № 319, в біологічному матеріалі, відібраному у ОСОБА_1 05.02.2025 (сечі), виявлено канабіоїди, амфетамін. Не виявлено метамфетаміни, метадон. Підтверджуюча тонкошарова хронографія – позитивна.

Крім того, обставини вчиненого адміністративного правопорушення зафіксовані на боді-камери поліцейських, які містять безперервний відеозапис та долучені до матеріалів. Із відеозапису вбачається зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , підставою чого послугувало порушення ПДД (не пристебнутий ременем безпеки), за що пізніше у розмові поліцейські озвучили йому усне попередження. У подальшому поліцейський повідомив, що у водія почервоніння очей та висловив вимогу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній спочатку відмовлявся, але згодом погодився. На питання поліцейського щодо вживання наркотичних речовин, у розмові повідомив, що курив учора. Далі, перебуваючи у лікарні, ОСОБА_1 повідомили, що він має здати біологічний матеріал (сечу) та надано тару, від чого він не відмовлявся, але протягом тривалого часу затягував цей процес, намагаючись надати замість біоматеріалу воду та врешті-решт здав невелику кількість.   

Таким чином суд першої інстанції цим доказам дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, доводи апелянта про протилежне є безпідставними.  

Твердження апелянта про неналежно проведений лікарем огляд на стан виявлення наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки такий проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, огляд відбувався із дотриманням вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву. Відбір матеріалу із незначним перевищенням визначеного строку, не спростовує установлених висновків за результатом його лабораторного дослідження, оскільки затримка виникла саме через дії водія, спрямовані на затягування такої процедури. При цьому викладені сумніви сторони захисту щодо самого матеріалу, який досліджувався, безпідставні та знайшли свою  оцінку у рішенні суді першої інстанції, з якою погоджується і апеляційний суд.  

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Отже, встановлені обставини жодним чином не викликають сумнівів у зібраних доказах та медичному висновку щодо встановлення у ОСОБА_1 наркотичного сп`яніння шляхом токсикологічного дослідження відібраного біоматеріалу. Огляд проведено у визначеному законодавством закладі охорони здоров`я, з висновком ознайомлено ОСОБА_1 та у разі незгоди з таким висновком він мав можливість його оскаржити.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, належно обґрунтованих у судовому рішенні.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, окрім іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступені його вини. 

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	Г. А. Салай