П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/10474/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.                            Дата і місце ухвалення: 30.04.2025р., м. Миколаїв                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової академії (м.Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом Військової академії (м.Одеса) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2024 року Військова академія (м.Одеса) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі  905  313,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25.08.2022р. між Міністерством оборони України, в особі т.в.о. начальника Військової академії бригадного генерала ОСОБА_2 , та курсантом ОСОБА_1 укладений контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант». Згідно умов вказаного Контракту ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням в закладі, у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення закладу. Наказом начальника Військової академії від 08.10.2024р. №62-РС солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів «за академічну неуспішність». Загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса), становить 905 313,48 грн., про що складено довідку-розрахунок від 08.10.2024р.  Відповідач 09.10.2024р. відмовилася добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку у відповідності до п.7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Військова академія (м. Одеса) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, просить скасувати рішення від 30.04.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про задоволення позову. 
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що грошове забезпечення військовослужбовця за своєю правовою природою не є видом утримання військовослужбовця, як про це зазначено в Порядку №964, а тому, враховуючи положення Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, виплачене ОСОБА_1 за час навчання грошове забезпечення відшкодуванню не підлягає. Судом не враховано, що розірвання контракту про навчання не є тотожним із звільненням з військової служби. Порядком №964 чітко визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних, серед іншого, з грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням. 
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Військової академії (м. Одеса) залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Відповідач зазначає, що відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» навчання курсантів вищих військових навчальних закладів є різновидом військової служби. Грошове забезпечення військовослужбовця за своєю правовою природою є винагородою за державну службу особливого характеру і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця, а не видом утримання військовослужбовця, як зазначено в Порядку №964. ОСОБА_1 стверджує, що позивачем не надано доказів фактичного отримання нею суми, яка заявлена до стягнення (905 313,48 грн.) за 2 курси навчання, або фактичних витрат на її навчання цієї суми. Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що вона являється дитиною-сиротою, а неможливість продовження навчання зумовлено її станом здоров`я. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.08.2022р. між Міністерством оборони України, в особі т.в.о. начальника Військової академії бригадного генерала ОСОБА_2 , та курсантом ОСОБА_1 укладений контракт на проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.
Відповідно до укладеного контракту курсант ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання, серед іншого, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до наказу начальника Військової академії (по особовому складу) від 25.08.2022р. №40-РС ОСОБА_1 , яку наказом начальника Військової академії від 25.08.2022р. №289 «Про зарахування курсантів на навчання до Військової академії у 2022 році» зараховано на перший навчальний курс Військової академії (м. Одеса), призначено з 25.08.2022р. на посаду «курсант».
Відповідно до наказу начальника Військової академії (по особовому складу) від 08.10.2024р. №62-РС солдата ОСОБА_1 , курсанта 421 навчальної групи другого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів забезпечення та експлуатації військової техніки Військової академії (м. Одеси) спеціальності підготовки «Озброєння та військова техніка» спеціалізації «Військова автомобільна техніка» з 08.10.2024р. відраховано з числа курсантів за «академічну неуспішність». Розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. 
Визнано солдата ОСОБА_1  такою, що з 08.10.2024р. проходить військову службу за призовом, під час мобілізації, на особливий період. 
Наказом начальника Військової академії (по стройовій частині) від 08.10.2024р. №302 курсанта ОСОБА_1 з 08.10.2024р. виключено із списків особового складу академії, знято зі всіх видів забезпечення за курсантськими нормами та визнано такою, що вибула для подальшого проходження військової служби. 
08.10.2024р. Військовою академією (м. Одеса) складено довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м.Одеса) №1/55/2456, відповідно до якої розмір фактичних витрат складає 905  313,48 грн. (грошове забезпечення – 787  037,59 грн., продовольче забезпечення – 80831,40 грн., речове забезпечення – 16831,86 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії – 20612,63 грн.).
З вказаною довідкою-розрахунком ОСОБА_1 ознайомлено 09.10.2024р., в якій остання зазначила «Не згодна. Заперечую.».
У зв`язку з відмовою курсанта ОСОБА_1 добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, Військова академія (м. Одеса) звернулася з даним позовом до суду про стягнення суми витрат в судовому порядку.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що згідно з довідкою-розрахунком від 08.10.2024р. витрати на утримання відповідача у ВНЗ складаються, серед іншого, з грошового забезпечення, виплаченого ОСОБА_1 у період з 16.09.2022р. по 08.10.2024р. Суд зазначив, що грошове забезпечення військовослужбовця, за своєю правовою природою, є винагородою за державну службу особливого характеру і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця, а не видом утримання військовослужбовця, як зазначено в Порядку №964. При цьому, судом враховано положення Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, де перебачено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. А відтак, за висновками суду, по суті Порядки №260 та №964 по різному регулюють спірні правовідносини щодо обов`язку повернення військовослужбовцем виплаченого йому грошового забезпечення, а відповідно і щодо можливості стягнення з військовослужбовця такого грошового забезпечення. Суд зазначив, що цій справі застосуванню підлягають саме норми Порядку №260, як законодавчого акту найбільш сприятливого для особи. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до частин 1, 3, 4, 5, 8 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (в редакції, яка діяла на час зарахування відповідача курсантом начального закладу МОУ) підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Курсантам, які не мали військового звання до зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, присвоюється військове звання рядового складу. За військовослужбовцями та військовозобов`язаними зберігаються військові звання, які вони отримали під час проходження військової служби.
Частиною 10 статті 25 Закону №2232-ХІІ (в чинній редакції) передбачено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24.12.1997р. №490 (яка діяла на час спірних правовідносин), курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу: за академічну неуспішність; за недисциплінованість; за станом здоров`я, на основі висновку військово-лікарської комісії; через сімейні обставини та інші важливі причини, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України; у зв`язку зі скороченням штатів або організаційними заходами, в разі неможливості використання на військовій службі; через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів); у зв`язку з розірванням контракту; у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за наявності), у зв`язку з припиненням громадянства України та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, визначений Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. №964.
Відповідно до пункту 3 Порядку №964 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:
грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;
перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;
оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки.
Згідно пунктів 4, 5 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів.
Витрати відшкодовуються у повному розмірі:
курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;
курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк;
особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", - за весь період навчання.
За приписами пункту 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки. (п.8 Порядку №964)
Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах визначений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок №419/831/240/605/537/219/534).
Згідно з п.2.1.1 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до п.2.1.2 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.
Пунктом 2.1.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 передбачено, що витратами на речове забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.
Згідно п.2.1.4 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до п.2.1.6 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
Згідно п.2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Період навчання,  за  який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням,  визначається з дня зарахування  по  день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.
З аналізу вищевикладених положень слідує, що курсанти, в разі дострокового розірвання контракту, зокрема, через систематичне невиконання умов контракту, невиконання освітньої програми (академічну неуспішність), зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі освіти.
Оскільки з ОСОБА_1 контракт достроково розірвано у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, тому, у відповідності до ч.10 ст.25 Закону №2232-XI та умов укладеного контракту, відповідач має обов`язок із відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у закладі освіти.
Як вже зазначалося, рішення суд першої інстанції мотивоване тим, що механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України врегульовано Порядком №260, пунктом 13 якого передбачено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає. Оскільки навчання курсанта є військовою службою і не виключає виконання під час навчання завдань військової служби, тому грошове забезпечення військовослужбовця (курсанта) отримане під час навчання поверненню не підлягає. 
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів враховує висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 25 Закону №2232-XII, пунктів 3, 5, 6 Порядку №964, у зіставленні з пунктами 2.1, 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534, викладений у постанові від 01 лютого 2024 року у справі №280/3770/22, за яким у разі дострокового розірвання контракту з курсантом, відшкодуванню підлягають усі понесені ВНЗ фактичні витрати за усіма видами забезпечення, у тому числі і грошове забезпечення.
Також, у згаданій постанові Верховний Суд вказав на помилкову позицію суду апеляційної інстанції про те, що у спірних правовідносинах щодо стягнення сум виплаченого грошового забезпечення застосуванню підлягають саме норми Порядку №260, а не Порядку №964.
Зважаючи на це колегія суддів констатує неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що полягає у застосуванні норм Порядку №260, який не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, і незастосуванні Порядку №964, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, зазначених у частині десятій статті 25 Закону №2232-XII.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 30.04.2025р. по справі №240/33278/23.
Зважаючи на нормативне регулювання спірних правовідносин, правильне вирішення спору цієї категорії залежить від того, чи було курсанта ОСОБА_1 ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з її утриманням у ВНЗ, здійсненим відповідно до приписів Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано їй добровільно відшкодувати такі витрати, адже саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у ВНЗ законодавець пов`язує можливість звернення Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Як вже встановлено колегією суддів, 08.10.2024р. Військовою академією (м. Одеса) складено довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м.Одеса) №1/55/2456, відповідно до якої розмір фактичних витрат складає 905  313,48 грн. 
З вказаною довідкою-розрахунком ОСОБА_1 ознайомлено 09.10.2024р., в якій остання зазначила «Не згодна. Заперечую.».
За наведених обставин, у Військової академії (м.Одеса) виникло право на звернення з даним позовом до суду, яке позивачем реалізовано у строк, встановлений законодавством.
Заперечуючи проти позову та у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на недоведеність позивачем сум витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі, які зазначені у довідці-розрахунку 08.10.2024р. та заявлені до стягнення. 
Колегія суддів критично ставиться до таких доводів відповідача, оскільки в підтвердження відповідних витрат Військовою академією (м.Одеса) надано суду:
довідку про доходи від 09.10.2024р., згідно якої за період з вересня 2022 року по жовтень 2024 року відповідачем отримано грошове забезпечення в сумі 787  037,59 грн.;
довідку-розрахунок на солдата ОСОБА_1 (повне нарахування вартості харчування), якою підтверджено витрати на продовольче забезпечення відповідача за період з 16.09.2022р. по 08.10.2024р. в сумі 80831,40 грн.;
довідку щодо вартості наданих комунальних послуг курсанту ОСОБА_1  за період з 16.09.2022р. по 08.10.2024р. в сумі 20612,63 грн. (теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергія).
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні докази понесення Військовою академією (м.Одеса) витрат на речове забезпечення ОСОБА_1 в сумі 16831,86 грн., у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача відповідних витрат. 
Варто зазначити, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача отриманих нею сум грошового забезпечення, однак не обґрунтував відмову в задоволенні позову в повному обсязі, незважаючи на те, що заявлена до стягнення сума понесених витрат включає також і речове, продовольче забезпечення, а також вартість наданих комунальних послуг. 
Що ж до посилань ОСОБА_3 на те, що вона являється дитиною-сиротою, а неможливість продовження навчання зумовлена її станом здоров`я, то колегія суддів зазначає, що статтею 39-1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено звільнення дітей, позбавлених батьківського піклування,  від плати за навчання в державних і комунальних навчальних закладах усіх рівнів. Однак, у даному випадку мова йде про відшкодовання фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв відповідно до пункту 3 Порядку №964 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин).
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, є документально підтвердженими, за винятком витрат на речове забезпечення ОСОБА_1 , а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову Військової академії (м.Одеса).
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення – про часткове задоволення позову Військової академії (м.Одеса).
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов Військової академії (м.Одеса) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Військової академії (м. Одеса) (код ЄДРПОУ 24983020) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 888  481,62 грн. (вісімсот вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят один гривень 62 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                                 Повний текст судового рішення виготовлений 01 липня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук