П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/12990/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Тарновецький І.І.  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
18 червня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що Кам`янець-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області протиправно не виплачувалась індексація заробітної плати за період з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017. У подальшому функції та повноваження Кам`янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області перейшли до Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року адміністративний позов задоволено:
-визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017 включно;
-зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період роботи з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017 включно.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом правильно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Кам`янець-Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області з 24.12.1993 по 10.05.2017, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 18.12.1980.
Наказом Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 10.05.2017 №66-О позивача звільнено з 10.05.2017 в порядку переведення в Головне управління ДФС у Хмельницькій області.
Позивач звернувся до Головного управління ДПС у Хмельницькій області із заявою про нарахування та виплату індексації заробітної плати з 01 січня 2013 року по 10 травня 2017 року.
Головне управління ДПС у Хмельницькій області повідомило позивача про те, що на момент звільнення позивача (10 травня 2017 року) Кам`янець-Подільською ОДПІ було проведено розрахунок по заробітній платі, нарахованих та невиплачених сум не було, будь-яка заборгованість перед позивачем у Кам`янець-Подільської ОДПІ відсутня. Відповідно до постанови КМУ від 28.03.20218 №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби», реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання, як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів служби, а саме: Кам`янець-Подільську ОДПІ реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Хмельницькій області. ГУ ДПС у Хмельницькій області є правонаступником ГУ ДФС у Хмельницькій області відповідно до постанови КМУ від 18.12.2018 №1200 «Про утворення Державної податкової служби та Державну митну службу України». Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII позивачу нараховувалась індексація за період роботи в Кам`янець-Подільській ОДПІ в січні-лютому 2013 року, грудні 2016 року. Згідно передавального акту Кам`янець-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області, заборгованості перед позивачем не було. Відповідно, в ГУ ДПС у Хмельницькій області відсутні підстави для нарахування та виплати частини заробітної плати звільненому Кам`янець-Подільською ОДПІ в 2017 році працівнику.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з вимогами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).
Згідно з статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
За змістом статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
В свою чергу, статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Так, приписами статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому, проведення індексації у зв`язку з зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Як встановлено судом, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби", реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання, як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів служби, а саме, Кам`янець-Подільську ОДПІ реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Хмельницькій області.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби.
Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537, Головне управління ДФС у Хмельницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби. Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідувалися перейшли Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Отже, Головне управління ДПС у Хмельницькій є правонаступником Кам`янець-Подільської ОДПІ.
Як встановлено з матеріалів справи, а саме зі змісту відомостей з особистого рахунку позивача, з 01.01.2013 по 10.05.2017 позивачу не виплачувалась індексація заробітної плати. При цьому, в січні 2016 року йому виплачено 64,00 грн. індексації заробітної плати за грудень 2016 року.
При цьому, відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Отже, надаючи оцінку наявним матеріалам справи, в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки в період з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017 позивачу не виплачувалась індексація заробітної плати, що також не заперечується відповідачем, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо аргументів апелянта стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, предметом спору в межах спірних правовідносин є нарахування та виплата індексації заробітної плати за період роботи з за період роботи з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017, тоді як до суду з адміністративним позовом позивач звернулась в липні 2023 року.
Загальні положення щодо строків звернення до адміністративного суду закріплені в статті 122 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті встановлено загальний шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який застосовується, якщо інше не передбачено цим Кодексом або іншими законами
При цьому КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Одним з таких спеціальних строків для звернення до адміністративного суду є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України для справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби,.
Однак, варто зазначити, що положення КАС України не врегульовують порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Такі правовідносини регулюються статтею 233 КЗпП України, яка визначає загальні строки звернення до суду у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при обрахунку строку звернення до суду у справах за подібних правовідносинах, Верховний Суд у постановах від 07 вересня 2023 року у справі № 620/1201/23, від 02 серпня 2023 року у справі №380/17776/22, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголосив, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Між тим, в подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини перша і друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у новій редакції, а саме:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
На підставі порівняльного аналізу положень статті 233 Кодексу законів про працю України можна зробити висновок, що до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Варто зауважити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.
Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99, надаючи тлумачення статті 58 Конституції України, зазначив, що при регулюванні суспільних відносин застосовують три способи дії нормативно-правових актів: негайний (безпосередня дія), через перехідний період (ультраактивна форма), або через зворотну дію (ретроактивна форма). Принцип неприпустимості зворотної дії закріплений у частині першій статті 58, за яким закон діє з моменту набрання чинності і не застосовується до подій, що відбулися раніше. Винятки стосуються випадків, коли закон пом`якшує або скасовує відповідальність (абзац 3 пункту 2 Рішення від 09.02.1999, пункт 4 Рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001). Конституційний Суд також наголосив на важливості юридичної (правової) визначеності як ключової складової принципу верховенства права, який вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац 6 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20.12.2017 № 2-р/2017).
У Рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп від 05.04.2001 № 3-рп/2001 зроблено аналогічні висновки про те, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Тому, з огляду на вищеперелічені правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що нові зміни в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19.07.2022.
Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.
Аналогічні висновку викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 27.04.2023 у справі № 420/14777/22, від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, від 28.09.2023 у справі № 140/2168/23, від 18.10.2023 у справі № 380/14605/22.
Крім цього, у постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду також сформулювала правовий висновок щодо питання про те, положення якої норми підлягають застосуванню у питанні визначення строку звернення до суду у справах, пов`язаних з порушенням закону про оплату праці у публічно-правових відносинах. У цій постанові Велика Палата Верховного Суду щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період по 19.07.2022 зазначила, що застосуванню підлягає норма частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, якою визначено, що особа (працівник, службовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У силу приписів пункту 1 частини другої статті 45 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Оскільки питання застосування частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX у подібних правовідносинах вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати.
Отже, колегія суддів вважає цей висновок застосовним у спірних правовідносинах.
Так, вимоги позивача щодо нарахування та виплати індексації заробітної плати заявлено за період роботи з за період роботи з 01.01.2013 по 31.10.2016 та з 01.12.2016 по 10.05.2017, тобто за редакції частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України чинній до 19.07.2022, якою строк звернення працівника до суду з позовом до суду про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувався будь-яким строком, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в частині залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом, є необґрунтованими.
Крім того, під час розгляду справи в частині надання оцінки доводам апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, судом враховано висновки Верховного Суду щодо застосування положень ст. 233 КЗпП в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, викладені в постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 560/866/24, предметом розгляду якої є обставини, аналогічні спірним правовідносинам.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив обгрунтований висновок щодо задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Ватаманюк Р.В.