УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

20 серпня 2025 року  
м. Київ
справа №320/48137/23
адміністративне провадження №К/990/33404/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Стародуба О.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року
у справі №320/48137/23
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
до Міністерства юстиції України,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головне управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України
про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 звернулися до адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України, в якому просили:

- визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2 наказу Міністерства юстиції України від 02 травня 2023 року №1562/5 «Про задоволення скарги».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, закрито провадження у справі.

Повний текст постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року складений та підписаний суддями 08 липня 2025 року.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 (далі - позивачі, скаржники), в інтересах яких діє адвокат - Бабіч Олег Ігорович, 07 серпня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулися з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 13 частини першої статті 294 КАС України передбачено можливість оскарження ухвали суду першої інстанції, за наслідками її перегляду судом апеляційної інстанції, про закриття провадження у справі.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржники зазначають, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 1, 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV (далі - Закон №755-IV), статей 2-5, 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статті 96-1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та з порушенням положень 2, 5, 19, 238, 242 КАС України та без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №910/8424/17, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 лютого 2024 року у справі №826/8774/16, від 12 червня 2024 року у справі №420/8202/23.

У касаційній скарзі позивачі вважають, що суди першої і апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про підсудність цієї справи господарському суду, не зважаючи на те, що спір виник у сфері публічно-правових відносин.

Скаржники наголошують, що предметом спору є не майнові або корпоративні права, а правомірність наказу Міністерства юстиції України, виданого в рамках його публічно-владних управлінських функцій з контролю за державними реєстраторами. Скаржники стверджують, що оскаржують процедурні порушення, допущені Міністерством юстиції України під час розгляду скарги Служби безпеки України.

Скаржники зазначають, що між ними та відповідачем, а також між іншими особами, відсутній спір щодо належності корпоративних прав або права власності. Він не втратив право власності, а лише вимагає скасування незаконного акту, який торкається його прав та інтересів. Скаржники стверджують, що Міністерство юстиції України не може бути відповідачем у спорі про цивільне право, а лише у адміністративних правовідносинах.

Скаржники також вважають, що суди першої і апеляційної інстанцій не звернули увагу на юридичні та фактичні підстави позову, зокрема на те, що скарга Служби безпеки України була подана з пропуском строку та без належних повноважень на той час, що, на його думку, є достатньою підставою для закриття провадження за цією скаргою по суті.

Касаційна скарга містить посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які, на думку скаржників, безпідставно не застосовано судами першої та апеляційної інстанцій, що призвело до помилкового визначення юрисдикції спору.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі №826/8774/16 Суд дійшов висновку, що спори, предметом яких є процедура розгляду скарг та прийняття відповідного рішення Міністерством юстиції України, є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів. Скаржник стверджує, що його справа є аналогічною, оскільки він оскаржує саме процедурні порушення з боку Міністерства юстиції України.

У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 12 червня 2024 року у справі №420/8202/23 зазначено, що публічно-правова природа спору визнається у справах, де оскаржуються накази Мін`юсту, прийняті за результатами розгляду скарг на рішення державного реєстратора, з підстав порушення відповідачем встановленої процедури розгляду скарг, а не з приводу втручання суду у самі реєстраційні дії та підстави їх вчинення. Це, на думку скаржників, повністю відповідає обставинам у цій справі.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №910/8424/17 зазначено, що оскарження наказу, який є результатом реалізації Міністерством юстиції України своїх владно-управлінських функцій у сфері нагляду та контролю, відноситься до компетенції адміністративних судів.

Інші постанови Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які посилаються скаржники у касаційній скарзі, зазначені з метою підкріплення своєї позиції про те, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад, предмет спору та характер спірних правовідносин. 

Таким чином скаржники вважають, що характер відносин у цій справі є публічним, оскільки сторонами є фізичні особи та суб`єкти владних повноважень - Міністерство юстиції України та Служба безпеки України, а спір виник у зв`язку з виконанням ними своїх владних управлінських функцій.

Водночас, на думку скаржника, висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які застосовувалися судами першої і апеляційної інстанцій під час розгляду справи, не є релевантними до правовідносин у цій справі, оскільки вони стосувалися спорів, в яких існував реальний приватно-правовий майновий спір між особами, що відсутнє в даній справі.

У касаційній скарзі скаржники просять Верховний Суд скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржників, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 1, 34 Закону №755-IV, статей 2-5, 20 ГПК України, статті 96-1 ЦК України, перевірки дотримання судами положень статей 2, 5, 19, 238, 242 КАС України, а також перевірки необхідності врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №910/8424/17, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 лютого 2024 року у справі №826/8774/16, від 12 червня 2024 року у справі №420/8202/23.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі №320/48137/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансування тероризму Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу.

2. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу №320/48137/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    В.М. Кравчук

                                                                                                    О.П. Стародуб