ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7669/24  Номер провадження 22-ц/814/1256/25	Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л. І.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря: Ракович Д.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби в Полтавській області, про стягнення матеріальної та моральної шкоди
за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути на його користь з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України 300 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та 153 679 грн матеріальної шкоди, яка складається із боргу по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.07.2021 року розміром 107679 грн. та боргу по невиплаті надбавки до його пенсії за період з 01.08.2021 року по 31.06.2023 року у розмірі 46 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 440/4875/21 був задоволений позов ОСОБА_1 та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01.03.2021 р. № 22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, виходячи з 65% грошового забезпечення, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. За результатами виконання вказаного рішення розмір його пенсії склав 10 046 грн 95 коп., який він почав отримувати з 01.08.2021 року. 
На підставі листів з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області йому стало відомо, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.07.2021 складає 107 697 грн, але вказаний борг ніхто не буде виплачувати, так як відсутні бюджетні призначення. Виконавче провадження № 66584368 від 25.08.2021 року будь-яких результатів з виконання рішення не надало. 
Також ним було встановлено, що уповноважені особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно зняли надбавку до його пенсії розміром 2000 грн. 
На його скаргу отримав відповідь, що підстав для поновлення йому виплати надбавки до пенсії розміром 2000 грн немає, оскільки рішенням суду йому і так збільшена пенсія. Він звернувся до суду з позовом та рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 440/10749/22 його позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з 01.08.2021 доплати до пенсії відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.08.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області його повідомлено, що борг по невиплаті йому пенсії за період з 01.08.2021 по 30.06.2023 складає 46 000 грн. Виконавче провадження № 72596450 від 22.08.2023 року будь-яких результатів з виконання рішення не надало. 
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області йому завдано матеріальної шкоди на суму 153 679 грн. 
Крім того, вказує, що у зв`язку із невиконанням двох рішень йому спричинені моральні страждання та приниження. Майже 4,5 роки він повинен відволікатися від звичайних своїх занять та звичайного способу життя, змінюючи його так, щоб увесь час витрачати на поїздки до судів, підрозділів пенсійного забезпечення, виконавчої служби та адвокатів. 
Вказує, що перестав приділяти увагу близьким родичам, сім`ї, перестав з ними спілкуватися, так як не вистачає часу. 
У подальшому, коли відповідач не перераховував йому пенсію, він хвилювався, відчував пригніченість, втрачав сон, у нього постійно піднімався тиск, боліла голова, але в цей час він вимушений звертатися зі скаргами, та за допомогою до юристів, замість лікування та відпочинку. Через протиправні дії та бездіяльність посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області він вимушений нервувати та через суди відстоювати своє право на чесно зароблену пенсію. 
Вважає, що відповідач тривалий час систематично застосовував психічне, психологічне катування та дискримінацію, тому вважає, що 300 000 грн. є мінімальним розміром відшкодування його моральних страждань.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 рокупозов задоволено частково.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного Бюджету України у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
У задоволенні іншої частини позову – відмовлено.
Стягнуто із Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного Бюджету України на користь держави судовий збір у сумі 48 грн.
Решту суми судового збору компенсовано за рахунок держави.
Рішення мотивовано тим, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем пенсійних прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань, а розмірвідшкодування моральної шкоди стягнення на користь позивача становить у розмірі 5 000 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ГУ ПФУ в Полтавській області, просило скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що працівниками Головного управління, як територіального органу Пенсійного фонду України, вчинено всі дії, спрямовані на виконання рішення суду, в межах та в спосіб, передбачений чинним законодавством. При цьому в діях останніх відсутня протиправність, про яку вказує позивач по справі.
Також вказано, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення моральної шкоди та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування, який не відповідає засадам розумності та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 440/4875/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01 березня 2021 року №22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу МВС України від 01 березня 2021 року №22/6-1154-у про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського станом на 19 листопада 2019 року, а також провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) (а.с.13-14).
На підставі виконавчого листа № 440/4875/21 від 04.08.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенком С.В. відкрито ВП № 66584368 (а.с.21).
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ніколенка С.В. від 08.09.2022 року ВА № 66584368 виконавче провадження закінчено, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження » (а.с.22).
На підставі листа з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 05.12.2022 року ОСОБА_2 повідомлено, що за результатами виконання вказаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 р. йому проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019. Виплату пенсії, перераховано на виконання рішення суду, розпочато з 01.08.2021 р. в розмірі 10046, 95 грн. (а.с.19).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року справа № 440/10749/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати з 01.08.2021 доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.08.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок (а.с.11-12).
На підставі виконавчого листа № 440/10749/22 від 06.07.2023 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадиром Д.Г. відкрито ВП № 72596450 (а.с.23).
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. від 29.09.2023 року ВА № 72596450 закінчено виконавче провадження, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 , ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження » (а.с.20).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.08.2023 позивача повідомлено, що за результатами виконання вказаного рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 йому проведено перерахунок пенсії з 01.08.2021 та нараховано доплату пенсії за рішенням суду за період з 01.08.2021 по 30.06.2023 у розмірі 46000 грн. Виплату пенсії, перераховану на виконання рішення суду, розпочато з 01.07.2023 в розмірі 14953,52 грн.(а.с.18).
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, місцевий суд виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем пенсійних прав позивача, останньому завдано значних душевних страждань, тому позивач має право на грошове відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 ЦК України).
Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.
Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28.07.1999 у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).
Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20.07.2004). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26.04.2005 у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06).
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною у постанові від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.
Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.
Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1173 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.
Шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.
Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.
Місцевим судом зазначено, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що неправомірність дій по невиплаті донарахованої пенсії призвело до невиконання судового рішення, а тому він має право на відшкодування майнової шкоди в розмірі суми боргу за рішеннями судів на загальну суму 107697 грн.
Невиконання рішення суду не може напряму ототожнюватися із завданою позивачеві майновою шкодою, оскільки остаточно не втрачена можливість стягнення грошових коштів з боржника. Невиплачені позивачеві кошти на виконання судових рішень, ухвалених на його користь, не є майновою шкодою, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст.1173 ЦК України. Наслідком такого відшкодування буде подвійне стягнення коштів.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4110/17 (провадження № 61-20325св18), від 12 березня 2020 року у справі № 757/74887/17-ц (провадження № 61-11090св19) та від 03 червня 2020 року в справі № 642/3839/17 (провадження № 61-37856св18).
Таким чином, ураховуючи характер і тривалість вчиненого правопорушення, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, при цьому виходячи із засад розумності та виваженості суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що достатньою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди стягнення на користь позивача становить у розмірі 5 000 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях Головного управління відсутня протиправність, про яку вказує позивач по справі є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення їй моральної шкоди.
Предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) органу державної влади при виконанні рішення суду, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) ГУ ПФУ в Полтавській області і заподіяння ним шкоди. 
Неправомірність дій (бездіяльності) ГУ ПФУ в Полтавській області має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі позивача.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ураховуючи те, що за доводами апеляційної скарги рішення місцевого суду оскаржується лише у частині задоволених позовних вимог, в іншій частині колегією суддів не переглядається у порядку ст.367 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367,374,375, 383 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий                                                         Т.В. Одринська

Судді:                                                                 О.О. Панченко

                                                                       В.П. Пікуль