ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року 
м. Київ

справа № 120/3384/24
касаційне провадження № К/990/21773/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Гімона М.М., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року (головуючий суддя - Заброцька Л.О.)
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Матохнюк Д.Б.; судді: Біла Л.М., Гонтарук В.М.)
у справі № 120/3384/24
за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області
до Приватного підприємства «НАФТІМА», ОСОБА_1 
про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України,
У С Т А Н О В И В:
15 березня 2024 року Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, позивач, податковий орган, контролюючий орган) звернулося до адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства «НАФТІМА» (далі - ПП «НАФТІМА, відповідач 1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач 2), в якому просило встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ПП «НАФТІМА» ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, контролюючий орган зазначив про наявність у відповідача 1 податкового боргу в сумі 1  655 091,85 грн, який не сплачений протягом 240 календарних днів з моменту вручення податкової вимоги. 
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 21 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року, у задоволенні позову відмовив. 
Не погодившись з рішеннями судових інстанцій, податковий орган звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, покликаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
В касаційні скарзі податковий орган зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, а також неправильне застосування пункту 87.13 статті 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2024 року визначено для розгляду касаційної скарги склад колегії суддів: головуючий суддя - ОСОБА_2 , судді - Радишевська О.Р., Кашпур О.В.
Верховний Суд ухвалою від 25 червня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Вінницькій області. 
Розпорядженням Верховного Суду від 30 вересня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі звільнення судді ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Мацедонська В.Е., судді - Білак М.В., Губська О.А.
01 жовтня 2024 року суддею Мацедонською В.Е. заявлено самовідвід від участі у розгляді цієї справи, який обґрунтований тим, що вона є близьким родичем судді Заброцької Людмили Олександрівни, яка розглядала справу № 120/3384/24 у суді першої інстанції.
Ухвалою від 01 жовтня 2024 року заяву судді Мацедонської В.Е. про самовідвід задоволено. Відведено суддю Мацедонську В.Е. від участі у розгляді справи № 120/3384/24. Передано справу до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Загороднюк А.Г., судді - Білак М.В., Губська О.А.
Розпорядженням Верховного Суду від 07 липня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Губської О.А., яка входить до складу колегії суддів. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 липня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Загороднюк А.Г., судді - Білак М.В., Радишевська О.Р.
08 липня 2025 року судді Загороднюк А.Г., Білак М.В., Радишевська О.Р. заявили самовідводи від участі в розгляді справи № 120/3384/24, мотивовані порушенням порядку визначення суддів для її розгляду, встановленого статтею 31 КАС України, а саме без урахування спеціалізації.
Ухвалою від 08 липня 2025 року задоволено заяви суддів Загороднюка А.Г., Білак М.В., Радишевської О.Р. про самовідвід. Відведено суддів Загороднюка А.Г., Білак М.В., Радишевську О.Р. від участі у розгляді справи № 120/3384/24. Передано матеріали касаційної скарги до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду у встановленому порядку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 липня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Гончарова І.А., судді - Гімон М.М., Ханова Р.Ф.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судовий розгляд встановив, що ОСОБА_1 є керівником ПП «НАФТІМА».
За ПП «НАФТІМА» рахується податковий борг зі сплати податку на додану вартість в загальній сумі 1  655 091,85 грн, в тому числі: 1  625 359,17 грн - основний платіж, 26 982,50 грн - штрафні санкції, 2 750,18 грн - пеня. Зазначена заборгованість утворилася в результаті несплати у встановлений ПК України строк грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 16 лютого 2024 року № 0052320409, а також в результаті несплати самостійно задекларованого платником податків грошового зобов`язання згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість від 20 жовтня 2023 року № 9278252260, від 20 листопада 2023 року № 9314322701, від 20 лютого 2024 року № 9034345823 та уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 01 жовтня 2023 року № 9327046608.
04 квітня 2023 року контролюючий орган сформував податкову вимогу форми «Ю» № 0000460-1302-0232 та надіслав її засобами поштового зв`язку ПП «НАФТІМА». Вказана вимога вручена 21 квітня 2023 року під розписку уповноваженій особі відповідача 1.
29 лютого 2024 року податковий орган прийняв рішення № 12/4-0232 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу. 
У зв`язку з непогашенням податкового боргу в сумі 1 655 091,85 грн позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судові інстанції виходили з того, що ПП «НАФТІМА» не було допущено несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1  000  000,00 грн, відтак відсутні правові підстави для застосування до ОСОБА_1 обмежувального заходу у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Крім того, суди зазначили, що податковим органом не надано жодного доказу, що з метою виконання рішення контролюючого органу від 29 лютого 2024 року про стягнення коштів платника податків ПП «НАФТІМА» з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу до відповідних банківських установ позивачем направлялись платіжні інструкції, які б залишились без виконання.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке. 
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Відповідно до пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1  000  000,00 грн, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Статтею 289-2 КАС України встановлені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.
За приписами частини першої названої норми у разі невиконання у встановлені ПК України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1  000  000,00 грн, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Аналіз вказаних норм свідчить, що податковий орган може звернутися до суду з позовом про тимчасове обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України лише за умови одночасної наявності таких умов: існування податкового боргу, що становить більше 1  000  000,00 грн, та несплата такого боргу протягом 240 днів з моменту вручення податкової вимоги про його погашення.
За встановленими у цій справі обставинами податковий борг ПП «НАФТІМА» став більшим ніж 1  000  000,00 грн лише 01 грудня 2023 року.
З цим позовом податковий орган звернувся до суду 15 березня 2024 року.
Отже, станом на момент звернення ГУ ДПС у Вінницькій області до суду не минуло 240 календарних днів з дня вручення ПП «НАФТІМА» податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1  000  000,00 грн.
Таким чином, недоведеність сукупності двох обов`язкових умов, передбачених пунктом 87.13 статті 87 ПК України, свідчить про відсутність правових підстав для застосування до керівника ПП «НАФТІМА» ОСОБА_1 обмежувального заходу у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про що правильно виснували суди. 
Подібний висновок щодо правозастосування пункту 87.13 статті 87 ПК України викладений в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2023 року у справі № 160/5655/22, де Суд зазначив, що системний аналіз положень пункту 87.13 статті 87 ПК України та частини першої статті 289-2 КАС України свідчить, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1  000  000,00 грн.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги податкового органу без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення. 
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І. А. Гончарова
Судді                                                                                                    М. М. Гімон
                                                                                                    Р. Ф. Ханова