Справа № 127/5149/25
Провадження № 22-ц/801/1107/2025
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року	Справа № 127/5149/25	м. Вінниця	

       
       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Міхасішина І.В.
суддів : Войтка Ю.Б., Стадника І.М.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/5149/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року, 

встановив:

ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 02.02.2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 , укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1339-8472, згідно умов якого ОСОБА_2 , отримав кредит у розмірі 12 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, базовий період 14 календарних днів, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит 300 календарних днів. Дата повернення (виплати) кредиту 27.11.2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,50 % - стандартна процентна ставка від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка – 1,20 %, пільгова процентна ставка 15,00 %.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 , станом на 02.01.2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 67 296 грн., з яких: 12 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 53 496,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1 800 грн.
Позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 7 296,00 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 60 000 грн.
Враховуючи вище зазначене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1339-8472 від 02.02.2024 року у розмірі 60 000 грн., з яких: 12 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 48 000 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1339-8472 від 02.02.2024 у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 12 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 48 000 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань.
Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга, мотивована тим, що на переконання заявника суд попередньої інстанції, не дослідив питання щодо відповідності процентної ставки за кредитним договором вимогам розумності та справедливості..
24 квітня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
02 травня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому зазначені доводи аналогічні доводам апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Судом встановлено, що 02.02.2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №1339-8472, згідно умов якого ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 12 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, базовий період 14 календарних днів, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит 300 календарних днів. Дата повернення (виплати) кредиту 27.11.2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,50 % - стандартна процентна ставка від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка – 1,20 %, пільгова процентна ставка 15,00 %.
До боржника ОСОБА_1 , застосовувалася як пільгова (знижена), так і стандартна процентна ставка.
Згідно з повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було здійснено переказ коштів в сумі 12 000 грн. на карту № НОМЕР_1 на виконання договору № 1339-8472 від 02.02.2024 року.
Отже, позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання.
Згідно з розрахунку заборгованості за договором №1339-8472 від 02.02.2024 року, станом на 02.01.2025 року основний борг становить 12 000 грн., залишок по відсотках 53 496,00 грн., залишок комісії 1 800 грн., загальна заборгованість становить 67 296 грн.
Однак, Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 7 296 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 60 000 гривень.
Отже, відповідачем ОСОБА_1 , допущено прострочення виконання зобов`язання.
Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правова позиція щодо застосування вказаних норм чинного законодавства викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Отже, відповідачем ОСОБА_1 , допущено прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для стягнення з  ОСОБА_1 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1339-8472 від 02.02.2024 року р.
Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надав.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                        І.В. Міхасішин

Судді Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник