ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 р. 	Справа № 480/5156/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2024, (головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук) по справі № 480/5156/24
за позовом       ОСОБА_1  
до     Міністерства оборони України      третя особа     ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 33 витягу з протоколу від 15.03.2024 № 5/в, затвердженого заступником Міністра оборони України 18.03.2024, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, передбачену ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразову грошову допомогу у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 позов задоволено частково.
Скасовано п. 33 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2024 № 5/в, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2023.
В задоволенні інших позовних вимог-відмовлено.
Міністерство оборони України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись  на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Зазначає, що оскільки позивачу встановлено ІІ групу інвалідності пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби і така інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а не внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, то права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону № 2011-ХІІ не виникає.
До того ж, виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, зважаючи, що позивач був відряджений до складу Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України, то за рахунок їх коштів і підлягає виплата коштів.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Присяжнюк О.В., Калиновський В.А.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.11.2002 полковника ОСОБА_1 , голову Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України звільнено у запас (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу наказом Міністра оборони України №685,  знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України наказом голови Товариства сприяння обороні України (по особовому складу) № 112 .
16.12.2002 ОСОБА_1 встановлено виплату грошової допомоги при звільненні за бездоганну службу у Збройних Силах України у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за рахунок коштів Сумського обласного комітету Товариства сприяння обороні України.
29.10.2002 госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 складено Свідоцтво про хворобу № 616, яким ОСОБА_1 за станом здоров`я визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Захворювання – ТАК, пов`язане з проходження військової служби.
11.09.2023 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААВ № 663447.
26.09.2023 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.
Рішенням від 15.03.2024 №5/в комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум зазначено, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки виплата такої допомоги має здійснюватися за рахунок коштів Товариства сприяння оборони України, де проходив службу позивач.
Посилаючись на неналежний розгляд відповідачем його звернення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2023 №5/в (п.33), є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки доказів відрядження ОСОБА_1 до Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України  до суду не надано, а тому повноваження щодо виплати допомоги наявні у Міністерства оборони України. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі  Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (надалі по тексту також - Закон №2011-XII).
Відповідно ст. 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 12 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 1 статті 16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпунктів 4-9 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Відповідно до статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
б)  300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до частини 2-3 статті 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.
Водночас частиною 4 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі по тексту також - Порядок №975).
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку №975).
Відповідно до пункту 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що  протокольним рішенням від 15.03.2024 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 5/в, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з підстав, що виплата такої допомоги має здійснюватися за рахунок коштів Товариства сприяння оборони України, де проходив службу позивач (а.с. 13-14).
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності відмови відповідача з наступних підстав.
Відповідно до п.28 Порядку №965 у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена).
Судом встановлено, що 25.11.2002 Міністром оборони України прийнято наказ №685, яким полковника Лобушка , голову Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України звільнено у запас (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу (а.с.10).
Відповідачем не спростовані обставини, звільнення позивача із займаної посади саме Міністром оборони України.
Також відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надані докази відрядження позивача  до Сумської обласної організації Товариства сприяння обороні України, а отже не доведено відсутність у нього повноважень на виплату одноразової грошової допомоги позивачу. 
Згідно  витягу з ЄДРПОУ,  «Товариство сприяння оборони України» має статус  громадської організації, а тому, відповідно, не відноситься до державних органів, установ, організацій, які визначені п. 28 Порядку №965 (а.с.15).
Відповідно до ч.6 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, виплата одноразової грошової допомоги громадськими організаціями чинним законодавством не передбачено.
Отже, виходячи з вищевикладеного,  саме на Міністерство оборони України покладено обов`язок щодо вирішення питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги.
Таким  чином, обставини зазначені у рішенні від 15.03.2023 , не є підставою  відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2023 №5/в (п.33).
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги з підстав встановлення ІІ групи інвалідності пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби і встановлення внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а не внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не були підставою відмови згідно  рішення Міністерства оборони України, оформленого пунктом 33 витягу з протоколу від 15.03.2024 № 5/в. 
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 480/5156/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.А. Калиновський