15.08.25
33/812/345/25
Провадження №33/812/345/25                                                Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
 
Головуючий у першій інстанції                                                 Войнарівський М. М.
Доповідачка апеляційного суду                                                 Ямкова О.О.

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року                          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд 
в складі: головуючої- судді Ямкової О. О.
за участю: секретаря Колосової О. М. 
захисниці                 Руснакової Т. А.
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисниці особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - адвокатки Руснакової Т. А.  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 
- якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн та позбавлення права керування транспортними засобами строком на п`ять років, -

В С Т А Н О В И В :

 Згідно постанови судді, 10 травня 2025 року о 18 годині 15 хвилині у селі Ковалівка Миколаївської області по вулиці Перемоги, 229 водій ОСОБА_1 , в порушення вимог, передбачених пунктом 2.1а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, та вчинив таке правопорушення повторно протягом року. 
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою 28 липня 2025 року захисниця ОСОБА_1 – адвокатка Руснакова Т. А. за допомогою поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 17 червня 2025 року скасувати.
Разом з тим клопотала про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не була вручена постанова у справі в день її проголошення, яку захисниця отримала лише 18 липня 2025 року, що є поважною причиною для поновлення процесуального строку.
Слухання справи у суді апеляційної інстанції відбулося за відсутності ОСОБА_1 , повідомленого належним чином усіма можливими способами про дату та час слухання справи, у присутності його захисниці відповідно до вимог, передбачених статтею 294 КУпАП.
Перевіривши доводи, викладені в клопотанні, заслухавши захисницю – адвокатку Руснакову Т. А. на підтримку клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з наступних підстав.
Згідно до положень частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету. 
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Також у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Тому, в розумінні положень статті 294 КУпАП, строк передбачений на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства з розгляду справ про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою. Початок перебігу строку звернення до суду починається з дня винесення судом першої інстанції відповідної постанови.
За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Саме незнання про порушення своїх прав через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Згідно матеріалів провадження судове рішення про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено суддею місцевого суду 17 червня 2025 року та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 червня 2025 року. 
Копія постанови судді направлена за місцем проживання ОСОБА_1 листом від 17 червня 2025 року (а.с.22). Дані про її отримання в матеріалах справи відсутні.
Апеляційна скарга подана захисницею ОСОБА_1 – адвокаткою Руснаковою Т. А. за допомогою поштового зв`язку лише 28 липня 2025 року. Тобто, поза межами строку встановленого статтею 294 КУпАП.
За такого, оцінюючи обставини звернення адвокатки Руснакової Т. А. з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року з урахуванням наведених вище висновків ЄСПЛ, а також положень статті 294 КУпАП, апеляційний суд враховує, що строки звернення до апеляційного суду не ставлять під сумнів суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого перегляду судового рішення у справах про адміністративні правопорушення, зокрема поновлення порушених прав заявника, який повинен діяти добросовісно. 
В той же час, з матеріалів адміністративної справи та постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , хоча не був присутнім у судовому засіданні, у якому суддею ухвалена постанова, але про його дату та час був повідомлений завчасно та належним чином усіма можливими способами, як за допомогою телефонного зв`язку, так і за допомогою поштового зв`язку (а.с.5, 12-19). 
17 червня 2025 року ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги з адвокаткою Руснаковою Т. А. (а.с.27).
Втім, будь-яких заяв про неможливість явки до суду чи клопотань з метою ознайомлення з матеріалами справи або неможливості реалізації такого права до ухвалення суддею постанови матеріали справи не містять (а.с.12-20).
Разом з тим, незважаючи на обізнаність ОСОБА_1 про дату та час слухання справи, його захисниця, з якою укладено договір з 17 червня 2025 року, подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи з метою оскарження постанови судді лише 10 липня 2025 року, з якими ознайомилася 18 липня 2025 року (а.с.26-32).
За наведеного доводи захисниці Руснакової Т. А. стосовно неможливості своєчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку з несвоєчасним отримання копії постанови, не є слушними, оскільки, по-перше, процесуальні норми КУпАП пов`язують сплив строку зі спливом 10ти днів, після ухвалення судом постанови, а не з дати отримання її копії (стаття 294 КУпАП), і по-друге, захисницею не наведено мотивів неможливості ознайомитися з постановою судді, яка знаходилася в державному реєстрі з 26 червня 2025 року, або перешкод для її отримання раніше, ніж 10 липня 2025 року, з моменту укладення 17 червня 2025 року договору на надання правової допомоги, чи безпосередньо у день звернення до суду за її копією, а саме 10 липня 2025 року. Тому необізнаністю особи про розгляд справи та не отриманням копії постанови судді, виглядає досить сумнівним.
В той же час, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про дати судових засідань та рух справи, укладення договору на надання правової допомоги у день проголошення судового рішення – 17 червня 2025 року, розміщення постанови у публічному просторі з 26 червня 2025 року та особисте звернення захисниці до суду за отримання копії 10 липня 2025 року, наведена захисницею обставина про її завантаженість та фактичну дату обізнаності особи щодо ухваленого відносно ОСОБА_1 судового рішення, якою на її думку є дата її ознайомлення з матеріалами справи – 18 липня 2025 року, не можуть бути розцінені судом як причини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальної дії на своєчасну подачу апеляційної скарги.
Таким чином, будучи обізнаними про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та датою і змістом постановленого суддею рішення у справі, особа, відносно якої складено протокол, зволікала зі своєчасною подачею апеляційної скарги, внаслідок чого апеляційна скарга не подана вчасно без об`єктивних на то причин. 
Отже, апелянткою пропущений десятиденний строк, передбачений на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення, а наведені причини, які перешкодили в передбачений законом строк подати апеляційну скаргу не є поважними. 
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянткою був пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захисниці ОСОБА_1 – адвокатці Руснаковій Тетяні Анатоліївні в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками невідкладно повернути - ОСОБА_2 .
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова