ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2025 р. 	Справа № 520/24929/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Бегунца А.О. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) у справі №520/24929/24
за позовом             ОСОБА_1  
до            Державної установи "Харківська виправна колонія (№43)                                  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з                           позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи “Харківська виправна              колонія (№43)” щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у вигляді додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року, а також додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року;
- зобов`язати Державну установу “Харківська виправна колонія (№43)” нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення у вигляді додаткової винагороди в розмірі                         30 000 грн. щомісячно, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24 лютого 2022 року по 08 жовтня 2022 року з урахуванням раніше виплачених сум, а також додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Харківська виправна колонія (№ 43)" щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно.
Зобов`язано Державну установу "Харківська виправна колонія (№43)" здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в позові, подав апеляційну  скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в цій частині відмови  та задовольнити позов щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02 .2022  № 168 за період з 01 червня 2022 року по 08 жовтня 2022 року та додаткової доплати у розмірі 50%  грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року.
В обґрунтування вимог скарги зазначає, що з 01.07.2022 по 08.10.2022 додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн., передбачена постановою  Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168, мала виплачуватись позивачу пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяці.
Посилається на те, що відповідачем виплачено вказану допомогу позивачу за липень  2022 - 8064,52 грн., за серпень 2022 - 8064,52 грн., що підтверджується відомістю виплати додаткової винагороди до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 (зі змінами). Проте,  за період з 01.09. по 08.10. 2022  позивачу додаткова винагорода не виплачувалась.
Вказує, що відповідачем протиправно нараховувалось та виплачувались значно менші суми. 
Окрім того, вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у               не нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у вигляді додаткової доплати у розмірі 50% грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Мімістів України №375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 року по 31 липня 2023 року.
Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а також зроблено висновки, що не відповідають обставинам справи. 
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що  позивач в період з 01 квітня 2021 року по 15 березня 2024 року, проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, звільнений за п.7 ч.1 ст.77 закону України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 № 580-VIII (за власним бажанням), що вбачається з наказу Державної установи “Харківська виправна колонія (№43)” від 15 березня 2024 р. №45/ОС-24 “Про особовий склад” .
В період з 24.02.2022 по 31.05.2022  відповідач не виплачував позивачу  додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. щомісячно, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року  №168 ". 
З липня  2022 - серпень 2022 відповідачем здійснено виплату додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 (зі змінами) пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяці.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. щомісячно, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року  №168 ", а також  додаткової доплати у розмірі 50 % грошового забезпечення за службу в особливих умовах (період карантину) позивач звернувся до суду. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно.
При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог позивача за період з 01.06.2022, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача, оскільки виплата допомоги позивачу проводилася пропорційно, відповідно до вимог чинного законодавства. 
Окрім того, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не виник обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року, а тому відмовив в цій частині в позові. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
З урахуванням наведеної вище норми ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Щодо додаткової винагороди в розмірі 30000 грн., передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01 червня 2022 року по 08 жовтня 2022 року, колегія суддів зазначає наступне. 
Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження, а також правовий та соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України регулюється Законом України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України» від 23 червня 2005 року                                                №2713-IV (далі по тексту - Закон України №2713-IV).
Згідно з ч. ч. 2, 5 ст.23 Закону України №2713-IV умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  від 30 серпня 2017 р. №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.
Пунктом 2 та 8 вказаного Порядку визначено, що до складу грошового забезпечення входять: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
При виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який діє і станом на дату розгляду даної справи. Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України (доручено) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168.
Відповідно до п. 1 Постанови КМУ №168 (в первісній редакції станом на 28.02.2022) установлено що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У подальшому Кабінет Міністрів України прийняв Постанови № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, №400 від 01.04.2022 року, якою внесено зміну до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", які застосовуються з 24 лютого 2022 року.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 року внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168»  до Постанови № 168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці 1 пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)». Зазначені зміни набули чинності 08.07.2022.
Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №754 вказана постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 року внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
«У пункті 1:1) в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінити словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».
Постановою Кабінету Міністрів України №1146 від 08.10.2022 року, яка набрала чинності 18.10.2022 року та застосовується з 01.09.2022 року, внесено такі зміни до пункту 1 постанови №168: абзаці першому: слова "а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) "та "(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)" виключити; доповнити абзац реченням такого змісту: "Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах".
В контексті наведеного вище, колегія суддів зазначає, що нормативно - правове регулювання спірних відносин вказує, розмір додаткової винагороди для осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, починаючи з 01.06.2022 визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби, а саме відповідно вимог постанови Кабінету Міністрів України  №168 (зі змінами, внесеними постановою  Кабінету Міністрів України №754). 
Отже, позивач з 01.06.2022 мав право на виплату додаткової винагороди пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, тобто з урахуванням постанови КМУ №754.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач в період з 01 квітня 2021 року по 15 березня 2024 року, проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.
З 01.06.2022 по 30.06.2022 з підстав перебування позивача у  відпустці та не виконання  службових обов`язків, відповідачем не нараховувалася та не виплачувалась спірна додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року (зі змінами) (а.с.92). 
В період з липня-жовтень 2022, відповідачем виплачена позивачу допомога пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць,  в розмірі 8064,52 грн. за фактичну кількість годин несення служби 200,  що підтверджується відомістю виплати додаткової винагороди до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року; наказами про виплату додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу і додатками до них, розрахунковими листами (а.с.58-59, 67, 93-96). 
Відтак, доводи скарги про невиплату позивачу за період з 01 вересня по 08 жовтня 2022 року позивачу спірної додаткова винагорода спростовуються навіяними в справі доказами, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про відмову у задоволенні вказаних вимог .
Щодо додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 р. за період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 на усій території України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» від 29.04.2020 №375 (далі по тексту - постанова Кабінету Міністрів України №375) установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Згідно з п. 2-5 постанови постанова Кабінету Міністрів України №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" від 10.06.2020 №485 затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусомSARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі по тексту – Порядок №485). 
Відповідно до п.1 Порядку №485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами: "Здійснення доплати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками".
Пунктом 2 Порядку №485 передбачено, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).
Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
На виконання п.4 постанови Кабінету Міністрів України №375 МВС видано наказ від 03.06.2020 № 431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).
Отже, підставою для отримання доплати за постановою Кабінету Міністрів України №375 є сукупність таких умов: 1) особа рядового і начальницького складу; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Зазначена доплата здійснюється не всім, а лише окремим категоріям осіб рядового і начальницького складу, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
Забезпечення життєдіяльності населення - комплекс організаційних, економічних, соціальних та інших заходів, спрямованих на створення і підтримання нормальних умов життя, здоров`я, працездатності людей, які здійснюються з метою планування і підготовки до нормованого (у разі необхідності) забезпечення населення продовольчими та непродовольчими товарами, медичним обслуговуванням, послугами зв`язку, транспорту, комунальними та побутовими послугами в особливий період.
У загальному розумінні під громадським порядком розуміють урегульовану правовими та іншими соціальними нормами певну частину суспільних відносин, які складають режим життєдіяльності у відповідних сферах, забезпечують недоторканність життя, здоров`я та гідності громадян, власності та умов, що склалися для нормальної діяльності установ, підприємств, організацій, посадових осіб і громадян.
Громадський порядок у вузькому розумінні визначається як морально-правовий стан суспільства, при якому компетентні органи виконавчої влади шляхом поліцейського нагляду забезпечують безпеку і правомірну поведінку громадян в громадських місцях, вільне використання ними своїх прав і свобод, а також упорядження громадських місць, яке сприяє трудовій діяльності та відпочинку громадян.
Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України №375 перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Таким чином, рішення щодо визначення персонального переліку поліцейських, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, приймає начальник.
Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не встановлено виконання позивачем службових обов`язків, які є підставою для нарахування та виплати додаткової доплати.
Натомість  скаржник, зазначаючи про наявність підстав для отримання спірної доплати, посилається на те, що в оспорюваний період проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» та мав спеціальне звання старшого сержанта внутрішньої служби. 
У зв`язку з чим зазначав, що відповідно до покладених обов`язків і виконання повноважень займав посаду, на якій здійснював правозастосовну та правоохоронну діяльність, забезпечував правопорядок і безпеку громадян, здійснював заходи, спрямовані на створення і підтримання нормальних умов життєдіяльності населення (ув`язнених та засуджених), під час виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з ув`язненими та засудженими та іншими громадянами, які могли бути потенційно інфіковані.
Разом з тим, визначальним для отримання спірної допомоги  є внесення (задіяння) особи до персонального переліку осіб, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, із визначенням тривалості відпрацьованого часу в особливих умовах.
Сам факт перебування позивача на певній посаді ще не свідчить про участь у відповідних заходах, які дають підставу на отримання доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів наявності наказів керівника відповідача щодо нарахування додаткової доплати до грошового забезпечення у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за виконання службових обов`язків в умовах дії карантину, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375.
При цьому, у ході судового розгляду справи не встановлено наявності доказів і того, що позивач був задіяний у виконанні заходів із забезпечення життєдіяльності населення, виконував обов`язки з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, внаслідок виконання яких мав би безпосередній контакт з населенням у спірний період.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу спірний період з 01 квітня 2021 по 31 липня 2023 року додаткової доплати у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р., а відтак про задоволення таких вимог позивача. 
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими та правильними висновки суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні в частині відмови у задоволенні позову, а відтак вважає, що відсутні правові підстави для його скасування чи зміни.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції                            не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно  ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі                     №520/24929/24 в частині відмови у задоволенні позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	В.А. Калиновський    А.О. Бегунц