ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/941/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2893/19 	Єщенко  О. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       31 липня 2025 року м. Черкаси   :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Гончар Н. І., Карпенко О. В., 	
за участю секретаря	Костенко А.І.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України – Яроша Сергія Васильовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року у справі за позовом   ОСОБА_1 до Уманської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів прокуратури,-

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1  з позовом до Уманської місцевої прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів прокуратури, в якому просив: стягнути за рахунок державного бюджету через Державне Казначейство України на його, користь завдану йому прокуратурою Уманського району Черкаської області моральну (немайнову) шкоду у сумі 300000,00 (триста тисяч) гривень та витрати на правничу допомогу 10 000,00 гривень.
В обґрунтування позову посилався на те, що 22.02.2011 відносно нього прокуратурою Уманського району Черкаської області була порушена кримінальна справа № 1811100006 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. 18.03.2011 старшим слідчим прокуратури Уманського району Тарасенко О. В. відносно нього була винесена постанова про притягнення його в якості обвинуваченого за ч. 3 ст. 191 КК України та він був допитаний в якості обвинуваченого. Того ж дня відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 22.03.2011 старшим слідчим накладено арешт на його особисте майно. Прокуратурою ставилось також питання про стягнення з нього начебто заподіяної злочином шкоди 8641 грн 49 коп., про що прокурором району складена відповідна позовна заява в порядку ст. 29 КПК України від 28.03.2011. 
11.04.2011 зазначену кримінальну справу відносно нього з обвинувальним висновком прокурором Уманського району було направлено до Уманського міськрайонного суду для розгляду по суті. Дана кримінальна справа неодноразово поверталась Уманським міськрайонним судом на додаткове розслідування, постанови оскаржувалися прокуратурою, апеляційна інстанція частину постанов скасовувала і кримінальну справу знов повертали на розгляд до суду, однак в черговий раз судді кримінальної палати Черкаського апеляційного суду погодились з доводами місцевого суду і кримінальна справа таки була повернута прокурору для проведення досудового слідства. 
25.11.2015 прокурором Уманської місцевої прокуратури була винесена постанова про закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Цим же процесуальним документом знято накладений на його майно арешт.
Позивач вказав, що незаконним притягнення позивача до кримінальної відповідальності були зганьбовані його честь і гідність. Були повністю зіпсовані всі існуючі на той час людські стосунки та життєві зв`язки. При відвідуванні прокуратури та судових засідань він переживав та накопичував негативні емоції, які впливали як на його психіко-фізичний стан, так і на оточуючих його близьких. Скрутне фінансове становище не дозволяло його сім`ї звертатися до, необхідних у такому віці, платних медичних послуг, від чого виникало відчуття меншовартості та наближення закінчення життєвого шляху. За цей відрізок життя він вимушений був перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в місцевих медичних закладах шість разів, що також негативно позначилося на його здоров`ї. 
Іншим та найбільш непоправним негативним наслідок є страх, а саме страх громадянина перед власною державою. У нього на все життя залишиться гірке усвідомлення абсолютної незахищеності пересічного українця, якого владі правоохоронних органів з будь-яких власних мотивів можуть запросто знищити, як людину фізично, і як особистість морально. Більше того, у 2016 році він мав намір отримати закордонний паспорт, однак не зміг цього зробити у зв`язку з ненадходженням до УІЗ ГУНП в Черкаській області рішення про закриття кримінального провадження. Якщо б не було всі ці роки кримінального переслідування, він здатен був би забезпечити собі нормальне життя зі значним щомісячним заробітком. Саме з цих міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, який за весь період переслідування протягом 57 місяців він оцінює у, щонайменше, у 300 000,00 грн.
Рішенням  Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 300 000,00 гривень.
Стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції апеляційну скаргу подав представник Державної казначейської служби України Ярош С. В.
Представник казначейської служби просить рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши його в частині розподілу витрат на правничу допомогу та постановити нове рішення, який в задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити.
Вказує, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
       В іншій частині скаржник не оскаржує рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.03.2025.
       Заслухавши позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам оскаржуване судове рішення  в оскаржуваній його частині відповідає.
Судом встановлено, що постановою прокурора Уманського району Черкаської області В.М. Шевченка від 22.02.2011 порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом привласнення ним бюджетних коштів шляхом зловживання службовим становищем, вчиненого повторно, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Кримінальну справу передано для проведення досудового старшому слідчому прокуратури Уманського району Тарасенку О.В.
Постановою старшого слідчого прокуратури Уманського району Черкаської області Тарасенка О.В. про притягнення як обвинуваченого притягнуто ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, про що йому оголошеною.
22.03.2011 накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: корову « ІНФОРМАЦІЯ_2 » чорно-білої масті; теля коричнево-білої масті; зернові в кількості 20 мішків.
11.04.2011 прокурором Уманського району В.М. Шевченком затверджено обвинувальний висновок до кримінальної справи № 1811100006 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
28.11.2011 прокурором Уманського району В.М. Шевченком складено позовну заяву (в порядку ст. 29 КПК України), яку направлено до Уманського міськрайонного суду 28.03.2011, в якій він просив стягнути при винесенні вироку з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 8641 грн 49 коп.
До матеріалів справи не додано постанов Уманського міськрайонного суду Черкаської області про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, та результати їх перегляду у вищих інстанціях. Проте такі доводи позивача не спростовуються відповідачем Уманською окружною прокуратурою, тому беруться судом до уваги як такі, що встановлені.
Відповідно до довідки 148-21072016/71210 Міністерства внутрішніх справ України серії РЕЧ № 0059171, за обліками МВС громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 25.07.2016 є особою, яка притягувалась до кримінальної відповідальності 01.03.2011 прокуратурою Уманського району Черкаської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, 11.03.2011 кримінальну справу направлено до суду згідно ст. 232 КПК України. Судове рішення до УІЗ ГУНП в Черкаській області не надходило.
Постановою прокурора прокуратури Уманського району О.Чимирис кримінальне провадження № 12015250100000140 від 04.03.2015 відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, - закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Знято арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , а саме: корову чорно-білої масті, теля коричнево-білої масті, зернові.
Листом керівника Уманської місцевої прокуратури Р.Павленка за вих. № 25-3820вих16 від 13.04.2016 повідомлено ОСОБА_1 , що кримінальне провадження № 12015250100000140 від 04.03.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, 27.11.2015 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Так, відповідно до постанови про закриття вказаного кримінального провадження арешт, накладений на його майно, а саме корову чорно-білої масті, теля коричнево-білої масті, зернові знято.
Листом керівника Уманської місцевої прокуратури Р.Павленка за вих. № 1/141-63-19 від 17.04.2019 повідомлено ОСОБА_1 , що Уманською місцевою прокуратурою розглянуто його звернення щодо надання повідомлення відповідно до положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду». У зв`язку з тим, що на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження № 12015250100000140, відомості про яке внесено до ЄРДР СВ Уманського РВ УМВС України в Черкаській області 04.03.2015, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України відносно ОСОБА_1 , закрито, направлено на його адресу повідомлення відповідно до положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду».
Таким чином, позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом у період з 18.03.2011 (дата постанови старшого слідчого прокуратури Уманського району Черкаської області Тарасенка О.В. про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як обвинуваченого за ч. 3 ст. 191 КК України) по 25.11.2015 (дата постанови прокурора прокуратури Уманського району О. Чимирис про закриття кримінального провадження), а всього 04 роки 08 місяців 07 днів. На зазначеному наполягає позивач та його представник та не спростовується відповідачами.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачеві ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Пархетою А. В., який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 29 від 14.03.2003, виданого на підставі рішення Черкаської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, та останній представляв інтереси позивача за: Ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ЧК № 69058 від 18.05.2020; Договором про надання правничої допомоги від 18.05.2020.
Стягуючи витрати за надання правничої допомоги на вказану суму, суд враховував відсутність клопотань відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
З вказаним погоджується апеляційний суд та враховує наступне.
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову на відповідача; у разі відмовив позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
Відповідно до ч.ч. 1,3,5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Судом першої інстанції встановлено, що для захисту своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до адвоката Пархети А. В., уклавши договорів про надання правової допомоги.
На підтвердження понесених витрат за надання правової допомоги було надано Витяг від 06.08.2020 з Договору про надання правничої допомоги від 03.06.2019; акт надання послуг від 06.08.2020, відповідно до якого зазначено перелік наданих юридичних послуг та загальна сума, оплачена замовником за надані послуги; квитанцію про оплату ОСОБА_1 адвокату Пархеті А. В. коштів за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про доведення позивачем належними доказами обґрунтованість своїх позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу, яка була понесена ним в кримінальному провадженні в розмірі 10000,00 грн., оскільки такий висновок відповідає встановленим обставинам справи і суд першої інстанції надав обґрунтовані мотиви свого рішення під час вирішення питання про стягнення правничої допомоги. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в оскаржуваній його частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з урахуванням всіх обставин справи, таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства і підстав для його зміни чи скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами не вбачає.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України – Яроша Сергія Васильовича залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року в оскаржуваній частині  - без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2025 року щодо стягнення витрат на правничу допомогу, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 04 серпня2025 року.

Судді