ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  627/1000/24
Номер провадження 22-ц/818/1320/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року         м. Харків
 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року в складі судді Каліберди В.А. по справі № 627/1000/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «Акцент-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року позовну заяву АТ «Акцент-Банк» залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, та позивач не усунув недоліків, визначені ухвалою про залишення позовної заяви без руху, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
На вказане судове рішення 12 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» АТ «Акцент-Банк» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, Банк просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позов було подано не у порядку самопредставництва, а  в порядку ст. 60 ч. 2 ЦПК України, а саме представником за довіреністю в малозначних справах.
Посилався на висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року у справі №546/1283/23, за якими головною підставою для прийняття довіреності від Банку є статус справи саме як малозначної.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 12 червня 2025 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
АТ "Акцент Банк" отримано 14 січня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.114);  
Омельченко Євген Володимирович - представник АТ «Акцент Банк», отримано 14 січня 2025 року в електронному кабінеті (т. 1, а.с.113);  
ОСОБА_1         повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 22 січня 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с.116-117), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (т.1, а.с.115). 
В апеляційній скарзі представник АТ «Акцент Банк» - Омельченко Євген Володимирович зазначив про проведення розгляд у справи без участі позивача та його представника (т. 1, а.с.84). 
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасника справи, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку АТ «Акцент банк» в особі представника за довіреністю Шкапенко О.В. подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 квітня 2023 року у розмірі 11015,72 грн року та судових витрат у розмірі 3028 грн.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 18 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін (а. с. 42).
Ухвалою суду першої інстанції від 18 листопада 2024 року позовну заяву АТ «Акцент банк» залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів перебування представника за довіреністю в трудових відносинах з товариством, чи наявності в останнього права здійснювати адвокатську діяльність.
19 листопада 2024 року на виконання вказаної ухвали АТ «Акцент банк» подано заяву, обґрунтовану висновками, викладеними у постанові  Верховного Суду від 25 червня 2024 року у справі № 546/1283/23 та малозначним характером спору. 
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишено без розгляду.
Згідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
У частині 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За приписами частини 2 статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша фізична особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.
Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина 9 статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року у справі № 760/10973/21 (провадження № 61-16370св23) зазначено, що: «суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши ціну позову у розмірі 14 883,90 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн x 100 = 268 400 грн), тобто ця справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 759/3868/23 (провадження № 61-15040св23) зазначено, що: «[…] справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ «ПриватБанк» у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відсутність доказів, що Бережна Н. М. є адвокатом або її повноваження щодо діяльності від імені позивача у порядку самопредставництва, є помилковим».
Ціна позову у цій справі становить 11015,72 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2024 року (3028 грн x 30 = 90840 грн), а отже така справа як на час подання позову, так і на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження належала до категорії малозначних, а тому представництво АТ «А-Банк» у суді першої інстанції особою, яка не є адвокатом та діє на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону.
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на особливості представництва у малозначних справах та помилково залишив без розгляду позов АТ «А-Банк».
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).
З огляду на викладене, ухвала Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи до Лозівського міськрайонного суду Харківської області для продовження розгляду.
Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року скасувати, справу направити до Краснокутського районного суду Харківської області для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                        О.В. Маміна

В.Б. Яцина