П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 2-7624/11
Провадження № 22-ц/4815/765/25

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Галінська В.В.
Ухвалу суду першої інстанції 
(повним текстом) проголошено:
о 10 год. 25 хв. 07 лютого 2025 року 
у м. Рівне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С. 
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
заявники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
заінтересовані особи – ОСОБА_3 , Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів);

за участі: представника ОСОБА_3 – адвоката Мушкеєва Валентина Валентиновича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, 
в с т а н о в и в:
У липні 2024 року в суд звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 ; із заявою про визнання виконавчих листів про стягнення заборгованості з них на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі – ПАТ "УкрСиббанк"), які видані на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 2-7624/11 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту на користь ОСОБА_3 , такими, що не підлягають виконанню.
Мотивуючи заяву, вказувалося, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі № 2-7624/11 задоволено позов ПАТ "УкрСиббанк".
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та за договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року в розмірі 39 658,88 доларів США, що еквівалентно 316 870,49 гривень, неустойку за порушення зобов`язань в розмірі 500 гривень, пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 8453,17 гривень.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі №2-7624/11 заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа № 2-7624/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
Видано дублікат виконавчого листа №2-7624/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за договором поруки №198436 від 24.04.2008.
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2- 7624/11 у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
На виконання судового рішення на підставі постанови Рівненського апеляційного суду від 25 січня 2022 року видано виконавчі листи, відповідно до яких Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) розпочато виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 (ВП № 71293145) та ОСОБА_2 (ВП № 70644161) заборгованості на користь ПАТ "УкрСиббанк”.
В подальшому, 14 червня 2023 року, між ПАТ "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інком-Фінанс» (далі – ТОВ "Інком-Фінанс") укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та договором поруки № 198436 стягувачем відступлено на користь ТОВ «Інком-Фінанс».
14 червня 2023 року між ТОВ «Інком-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Єврокредит» (далі – ТОВ "ФК "Єврокредит") укладено договір факторингу № 14/06/23/1. Відповідно до зазначеного договору права наступного кредитора за зобов`язаннями боржника набуло ТОВ «ФК «Єврокредит».
18 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Єврокредит» та ОСОБА_3 укладено договір відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року. Відповідно до зазначеного договору права наступного кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року набув ОСОБА_3 .
Ухвалою Рівненського міського суду від 11 липня 2024 року задоволено заяву про заміну стягувача за виконавчими листами, виданими на підставі постанови Рівненського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року в розмірі 39 658,88 доларів США, що еквівалентно 316 870,49 гривень, неустойки за порушення зобов`язань в розмірі 500 гривень, пені за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 8 453,17 гривень - з ПАТ "УкрСиббанк" на ОСОБА_3 
18 липня 2024 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір врегулювання заборгованості шляхом припинення зобов`язань новацією боргу.
З огляду на ці обставини заявники вважають, що їх обов`язок перед стягувачем припинено з підстав укладення договору новації, а тому просять визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Рівненського міського суду від 10 вересня 2024 року до участі у справі залучено Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) як заінтересовану особу.
Ухвалою Рівненського міського суду від 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права та фактично у невідповідності висновків суду обставинам справи, просять її скасувати, задовольнивши заяву повністю.
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом тієї обставини, що 18 липня 2024 року між заявниками та ОСОБА_3 укладено договір врегулювання заборгованості шляхом припинення зобов`язань новацією боргу. За цим договором розмір заборгованості перед кредитором визначено у 39 658, 88 доларів США та 8 953, 17 гривень, які ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язалися сплатити солідарно до 01 лютого 2025 року – 30 % боргу, а до 01 лютого 2030 року – 70%.
Отже, відповідно до ст. 604 ЦК України зобов`язання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , право вимоги на які набув ОСОБА_3 , є припиненими з моменту укладення цього договору. Тобто відпала необхідність примусового виконання рішення Рівненського міського суду від 13 жовтня 2014 року у справі №2-7624/11.
Між тим, суд попередньої інстанції помилково визнав, що зобов`язання боржників перед кредитором виникли на підставі ч. 5 ст. 11 ЦК України, тобто у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, коли цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Вважають, що насправді борг виник із кредитного договору та договору поруки, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц і від 30 серпня 2023 року у справі №918/847/22.
Оскільки виконавчі листи видані на виконання рішення Рівненського міського суду від 13 жовтня 2014 року у справі №2-7624/11, а правовідносини між сторонами трансформувалися у зобов`язання за договором про врегулювання заборгованості шляхом припинення зобов`язань новацією боргу від 18 липня 2024 року, тому їх слід визнати такими, що не підлягають виконанню.
Щодо свого права на визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявники покликаються на висновки Верховного Суду, зроблені у постановах від 29 березня 2023 року у справі №202/1182/22, від 15 лютого 2023 року у справі №202/1183/22, від 26 квітня 2022 року у справі №521/14329/20, від 16 березня 2020 року у справі №137/1649/17.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Як з`ясовано,рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі № 2-7624/11 позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року і договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року в розмірі 39 658,88 доларів США, що еквівалентно 316 870,49 гривень, неустойку за порушення зобов`язань в розмірі 500 гривень, пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 8 453,17 гривень.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі №2-7624/11 заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа № 2-7624/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.
Видано дублікат виконавчого листа №2-7624/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за договором поруки №198436 від 24.04.2008.
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-7624/11 у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 (ВП № 71293145) та ОСОБА_2 (ВП № 70644161) заборгованості на користь ПАТ "УкрСиббанк”, про що свідчать копії матеріалів виконавчого провадження. Ці обставини не заперечуються і учасниками справи.
Ухвалою Рівненського міського суду від 11 липня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_3 і замінено стягувача за виконавчими листами, виданими на підставі постанови Рівненського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі № 2-7624/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року в розмірі 39 658,88 доларів США, що еквівалентно 316 870,49 гривень, неустойки за порушення зобов`язань в розмірі 500 гривень, пені за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 8 453,17 гривень - із ПАТ "Укрсиббанк" на ОСОБА_3 
18 липня 2024 року між ОСОБА_3 як кредитором та ОСОБА_1 як боржником-1 і ОСОБА_2 як боржником-2 укладено договір врегулювання заборгованості шляхом припинення зобов`язань новацією боргу.
Пунктом п. 3 цього договору сторонами узгоджено факт врегулювання солідарних зобов`язань боржника-1 та боржника-2 перед кредитором шляхом визнання зазначених зобов`язань припиненими в порядку ст. 604 ЦК України за їх домовленістю шляхом заміни первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація боргу.). 
Відповідно до пунктів 4 - 6.2 цього договору з моменту укладення договору (новація) припиняються всі зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, в т.ч. припинено зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 11339111000 від 24 квітня 2008 року та зобов`язання ОСОБА_2 за договором поруки № 198436 від 24 квітня 2008 року. Сторони домовилися, що борг боржника-1 та боржника-2 перед кредитором становить 39 658,88 доларів США, та 8 953,17 гривень. Боржник-1 та боржник-2 солідарно зобов`язуються сплатити кредитору суму заборгованості за таким графіком: не пізніше 01 лютого 2025 року - 30% боргу; не пізніше 01 лютого 2030 року - 70 % боргу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , оскільки в разі відсутності у стягувача вимог щодо заборгованості та відмови від примусового виконання судового рішення, виконавче провадження повинно бути закінчено у зв`язку із визнанням судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення. Тобто не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
При цьому законодавство не передбачає визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, з підстав укладення договору новації та наявності нового стягувача, який, можливо, не має вимог до боржника за зобов`язанням, адже стягувач у такому випадку не позбавлений можливості звернутися із заявою про відмову від примусового виконання судового рішення у встановленому законом порядку.
Крім того, подання заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не може мати на меті уникнення від сплати виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження, а також здійснення комплексу виконавчих дій щодо боржника.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Згідно зі ст.ст. 431-432 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Як правильно звернув увагу суд попередньої інстанції, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).
Цей висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, що висловлена у постановах від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 і від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Приходячи до переконання про залишення оскаржуваної ухвали без змін, колегія суддів також бере до уваги те, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року   у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року  у справі № 2-118/2001, які підтримані у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.
Відповідно до ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
За змістом цієї норми закону, ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.
До умов новації згідно з вимогами закону віднесено такі: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку зазначається у ч. 2 ст. 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.
Отже, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.
Як зауважено судом, заявники просили суд визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню, з матеріально-правових підстав, а саме внаслідок припинення зобов`язання шляхом його новації.
Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Усі подальші питання щодо здійснення стягнення за виконавчим листом вирішуються у порядку, визначеному винятково Законом України «Про виконавче провадження».
Виконавче провадження підлягає закінченню з підстав, встановлених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема і у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.
Тому відмова стягувача від примусового виконання судового рішення є самостійною підставою для закінчення такого виконавчого провадження.
Отже, у цьому разі немає необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
У разі відсутності у стягувача вимог щодо заборгованості та відмови від примусового виконання судового рішення виконавче провадження повинно бути закінчено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
При цьому норма ст. 432 ЦПК України не передбачає визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, з підстав укладення договору новації та наявності нового стягувача, який, можливо, немає претензій до боржника за зобов`язанням, оскільки стягувач у такому випадку не позбавлений можливості звернутися із заявою про відмову від примусового виконання судового рішення у встановленому законом порядку.
Подання заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не може мати на меті уникнення від сплати виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження, а також здійснення комплексу виконавчих дій щодо боржника.
Щодо доводів апеляційної скарги про помилкове застосування норм матеріального права, то вони спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.
Не заслуговують на увагу і аргументи заявників про незастосування висновків Верховного Суду, що викладені в постановах від 29 березня 2023 року у справі №202/1182/22, від 15 лютого 2023 року у справі №202/1183/22, від 26 квітня 2022 року у справі №521/14329/20, від 16 березня 2020 року у справі №137/1649/17, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц і від 30 серпня 2023 року у справі №918/847/22, адже відрізняються між собою обставинами справи, правовою природою та своїми характеристиками. Тобто вони не є подібними і тому не можуть бути застосованими при вирішенні питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. 
Необґрунтованими є посилання авторів апеляційної скарги на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки не свідчать про помилковість судового рішення.
Решта доводів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 також відхиляються колегією суддів з цих же міркувань.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні процесуального питання до застосування не підлягають норми права, на застосуванні яких наполягали заявники, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.
У справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 лютого 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 01.07.2025

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків