ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6534/25 Справа № 204/13075/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено:
Визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) право власності на дачний будинок загальною площею 54,2 кв.м., житлова площа 43,1 кв.м., який складається з: дачного будинку, літ. А-1 з мансардою, ганок, сарай літ. Б, вбиральня літ. В, літній душ літ. Г, огорожа № 1,2, та земельну ділянку кадастровий номер № 1221481500:01:044:0008, площею 0,0420, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на транспортний засіб марки MITSUBISHI модель COLT, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 2008 року виготовлення, VIN НОМЕР_4 та транспортний засіб марки TOYOTA модель LAND PRADO 150, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2022 року виготовлення, VIN НОМЕР_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) компенсацію різниці вартості поділеного майна у розмірі 637 499 гривень 50 копійок (шістсот тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень п`ятдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 13 903, 51 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
31 березня 2025 року представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, за якою останній просив стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. 
Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 500 грн.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, що зважаючи на встановлені судом обставин справи, виходячи з конкретних обставин даної справи, а також реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов переконання, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму витрат на правничої допомогу в розмірі 12 500 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду скасувати та у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю та не правильно встановлено обставини справи та враховано її фінансовий стан, що буде становити надмірний тягар для неї.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено:
Визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) право власності на дачний будинок загальною площею 54,2 кв.м., житлова площа 43,1 кв.м., який складається з: дачного будинку, літ. А-1 з мансардою, ганок, сарай літ. Б, вбиральня літ. В, літній душ літ. Г, огорожа № 1,2, та земельну ділянку кадастровий номер № 1221481500:01:044:0008, площею 0,0420, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на транспортний засіб марки MITSUBISHI модель COLT, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 2008 року виготовлення, VIN НОМЕР_4 та транспортний засіб марки TOYOTA модель LAND PRADO 150, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2022 року виготовлення, VIN НОМЕР_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) компенсацію різниці вартості поділеного майна у розмірі 637 499 гривень 50 копійок (шістсот тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень п`ятдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 13 903, 51 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
31 березня 2025 року представником відповідача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, за якою останній просив стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. 
Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано: Копія договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року; Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 05.02.2024 року; Копія платіжної інструкції на підтвердження сплати відповідачем наданої правової допомоги.
Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення районний суд обґрунтовано виходив з того, що зважаючи на встановлені судом обставин справи, виходячи з конкретних обставин даної справи, а також реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов переконання, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму витрат на правничої допомогу в розмірі 12 500 грн. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного закону).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не повністю та не правильно встановлено обставини справи та враховано її фінансовий стан, що буде становити надмірний тягар для неї, колегія суддів відхиляє, оскільки саме з урахуванням клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір заявлених витрат на правничу допомогу до 12500 грн і ця сума відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та справедливості.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не має.
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в Дніпровському апеляційному суді, які Відповідач поніс витрати у зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді за складення відзиву на апеляційну скаргу 2000 грн. На підтвердження понесених витрат, представником відповідача надано Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 13 травня 2025 року; Копія платіжної інструкції на підтвердження сплати відповідачем наданої правової допомоги.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року - залишити без змін.
Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді І.А. Єлізаренко
О.В. Свистунова