ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 333/977/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Департаменту патрульної поліції 
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2025 року (головуючий суддя Ковальова Ю.В.) 
в адміністративній справі №333/977/25 за позовом   ОСОБА_1  до відповідача  Департаменту патрульної поліції управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 03.02.2025 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції управління автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху Національної поліції України, в якому просив: 
-скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 4АВ №07005052, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Якимчук Богданою Богданівною 24.08.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП., а справу - закрити. 
В обґрунтування позову зазначено, що 24.08.2024 р. інспектором ДПП, Якимчук Б.Б., розглянуто дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 057-1120, та складено відносно неї постанову серії 4АВ №07005052 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, яка мотивована тим, що 24.08.2024 о 8 год. 29 хв., за адресою М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 371+527 (дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення) зафіксовано транспортний засіб TOYOTA CAMRY (марка, модель) НОМЕР_1 (номерний знак). Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 56 км/год, чим порушила ч. 4 ст. 122 та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. У постанові міститься посилання на докази: зображення та відеозапис з технічного засобу, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення: Каскад, 057-1120, свідоцтво про повірку технічного засобу № НОМЕР_2 , термін його дії до 03.10.2024. Спірна постанова їй не направлялась, про її існування вона дізналася 24.01.2025 з моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №АСВП 76892976, вважає вказану постанову протиправною, незаконною та такою, що порушує її права, адже вона не може бути винною в тому чого не вчиняла, оскільки 24.08.2024 вона знаходилась в м. Запоріжжя, здійснювала покупки та фізично не могла бути за кермом вказаного автомобіля, крім того вказаний транспортний засіб не належить їй на праві власності та в момент вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб перебував у власності ОСОБА_2 , просить скасувати вказану постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження по справі. 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2025 року позов задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 4АВ №07005052, винесену інспектором Департаменту патрульної поліції Якимчук Богданою Богданівною 24.08.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрито.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що станом на дату вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 був зареєстрований за власником ОСОБА_2 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення за постановою серії 4АВ № 07005052, інспектор Департаменту патрульної поліції мала всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів по справі, нею дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні та необґрунтовані.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.08.2024 о 8 год. 29 хв., за адресою М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 371+527 (дата, час та місце вчинення адміністративного правопорушення) зафіксовано транспортний засіб TOYOTA CAMRY (марка, модель) НОМЕР_1 (номерний знак). Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 56 км/год, чим порушила ч.4 ст. 122 КУпАП. 24.08.2024 інспектором ДПП, Якимчук Б.Б., розглянувши дані, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 057-1120, та складено відносно позивачки постанову серії 4АВ №07005052 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.
Постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.01.2025 відкрито виконавче провадження №76892976 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 3400 грн.
Позивач зазначає, що станом на дату вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 був зареєстрований за власником ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України 08.10.2022 №1145 та статті 14-2 КУпАП, вона зареєстрована, як належний користувач TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 .
Стосовно відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, як належного користувача автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
Згідно визначення «належний користувач» — це фізична особа, яка на законних підставах керує транспортним засобом, який їй не належить. І несе відповідальність зокрема за порушення ПДР.
За вчинення правопорушень має відповідати той, хто був за кермом. Призначення належного користувача, або шеринг авто дозволяє отримувати штрафи автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху тій особі, яка керувала транспортним засобом.
Так, дійсно ОСОБА_1 є належним користувачем автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 , однак в цей день 24.08.2024, позивач перебувала в м. Запоріжжя, що підтверджується випискою по витратах, наданою АТ КБ «ПриватБанк», а саме здійснювала покупки в магазинах м. Запоріжжя, тому фізично не могла бути за кермом транспортного засобу TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 , який в цей час перебував за 800 км. від м. Запоріжжя.
Належний користувач несе відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП, коли дійсно встановлено, що вона перебувала за кермом, а власник не встановлений. Однак, дану обставину спростовано доказами, які досліджено судом.
Позивачка ОСОБА_1 вважає, що не повинна виконувати вимоги ст. 279-3 КУпАП щодо можливості звільнення її від відповідальності, оскільки їй не відомо інших належних користувачів автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 , оскільки ці обставини відомі тільки власнику зазначеного автомобіля, тому вважає постанову відповідача протиправною.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, норми Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, а саме, що в момент скоєння правопорушення 24.08.2024 р. за кермом транспортного засобу TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 перебувала саме позивач ОСОБА_1 не надав. 
З фото та відео, наданих до відзиву на позов, неможливо встановити, що за кермом автомобіля знаходилась саме ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. 
За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. 
На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Матеріали справи містять свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу TOYOTA CAMRY номерний знак НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2 .
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Відповідно до ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. 
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення - постанова ВС від 18.10.2019 р. у справі №177/213/17(2-а/177/16/17).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 р. у справі №204/8036/16-а(2а/204/27/17) зазначив, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. 
Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. 
Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. 
Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. 
Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 127/18265/16-а, від 04.11.2020 р. у справі №446/2196/16-а, від 25.05.2021 р. у справі №383/1120/16-а(2-а/383/4/17).
У постанові від 22.10.2019 р. у справі №161/7068/16-а Верховний Суд наголосив, що «висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами».
Обставини, що вказані в оскаржуваній постанові, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні – постанова ВС від 29.04.2020 р. у справі №211/4667/16-а(2-а/211/26/17).
У постанові від 06.02.2020 р. у справі №727/9504/16-а Верховний Суд вказав, що при прийнятті рішення у справі суд повинен надати оцінку доказам, які містять інформацію щодо предмету доказування, встановити на підставі таких доказів наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, особливою умовою під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, - наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалами справи спростовується вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, як наслідок, склад цього правопорушення відсутній.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1). 
Оскільки правопорушення, за яке позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності, скоєне не нею, а іншою особою, справа про адміністративне правопорушення щодо позивачки підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.
Отже, оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивачки до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП, - підлягає закриттю.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи  відповідача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення.
          Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.03.2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 05.06.2025 та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова